Tidigare i Chesapeake Shores:
Mike Herrmann blir insatsledare.
Du blir styrkeledare, om du vill.
Jag tror inte att jag känner som du.
-Du behöver inte säga nåt mer. -Finns det nåt jag kan göra
för att få en ny övervakare?
Har du avtalet om att upplösa vårt partnerskap?
-Jag har funderat. -Bilen är packad, och planet är redo.
Ställ in planet. Vi stannar i Chesapeake Shores.
Hur långt gången är du? Jag är visst först att berätta det.
Du är gravid.
-Vi ska ha barn. -Det ska vi.
-Du ska bli mamma. -Och du ska bli pappa.
Men vi borde inte berätta nåt de första… Vad är det de säger?
I boken står det första trimestern.
Det blir svårt att hålla det hemligt.
Men det är bäst så.
Tills vi vet att allt är okej.
Och…
…jag vet att du pratade med chefen om jobbet,
och att du inte är redo att sluta rycka ut, men…
Jag tackade inte nej.
Jag tog det.
-Gjorde du? -Ja. Det är dags att avancera.
Jag kan lära rekryterna ett och annat.
Han skjuter.
Han gör mål.
Då var vi här.
Pappas team gjorde ett fantastiskt jobb.
Din egen advokatbyrå.
-Ditt första telefonsamtal. -Vem har numret hit?
Väldigt bra fråga.
Connor O'Brien, advokat.
Ja, mormor, du är först.
Jag vet inte, jag ska fråga. Abby, kommer Jay på middag igen?
-Ja, jag tror det. -Igen?
Ja, igen.
Tack. Vi ska äta Jays favorit: grytstek.
Okej. Nu går vi, advokaten.
Bara en sista detalj.
Okej.
Voilà.
-Imponerande skylt. -Visst?
-Låt mig ta en bild. -Okej.
Okej.
CONNOR O'BRIEN ADVOKAT
-Okej. -Där är han.
Jag sa ju att det var riskabelt att starta eget.
-Posten är här. -Okej.
-Vill du att jag ska åka till Cleveland? -Det är dags.
Du kan sätta dem på plats.
Använd din läskiga "stora affärer"-min.
Okej.
Menar du den här minen?
-Jösses, den var läskig. -Bra, jag kan än.
Evan Kincaid vill att jag pratar med hans styrelse i Pennsylvania.
-Det är på vägen. -Det låter som mina gamla affärsresor.
Ja. Du får ta nästa.
Jag vill inte bli en frånvarande förälder.
-Nej, det vill du inte. -Det här är till dig.
Kan du öppna det? Jag måste slutföra ritningarna.
-Okej. -Vad?
Nåns kvarlevor.
-Nåns vad? -Aska.
Nåns aska.
"Mick, du var en bra vän. Vi hjälpte varandra genom de tuffaste
tiderna i våra liv. För gamla tiders skull,
kan du sprida min aska över Chesapeake Bay-öarna?
Det var där jag tillbringade den lyckligaste tiden i mitt liv."
Fint, men sorgligt.
Ja, det är det.
-Men vem är det? -Det står inte.
Toppen.
Ja, i helgen.
Tack, Carter. Det betyder så mycket.
Det var Carter Milburn, en av de mest inflytelserika konstkritikerna
på östkusten.
Erin Kinley kommer att tappa hakan när han dyker upp i helgen.
Hon kommer se att jag har egna kontakter.
Ja, om nån kommer hit för att hjälpa dig.
Carter skulle göra allt för mig.
Han står i min skuld.
-Det låter som en intressant historia. -En det nog är bättre att du inte vet.
Hej. Ja, hej, Donna.
Okej. Är du säker?
Okej, tack så mycket. Hejdå.
Det var postkontoret. Jag frågade om de kunde ta reda på
var paketet kom ifrån.
Urnan? Kunde de?
Den kom från ett vårdhem i Culpeper i Virginia.
De visar sig vara askan efter en Eugene Segar.
Eugene Segar? Jag minns inte det namnet.
Inte jag heller.
-Tja… -Jag vet inte…
Har jag sagt hur snygg du är med vigselringen på?
Jag tänkte samma sak om dig.
-Jag går. -Det är min tur.
-Vi går tillsammans, make. -Okej, fru.
Hej, mr McNear.
Klockan fungerar åtminstone.
-Hur kan vi hjälpa dig? -Era fåglar har smutsat ner min nya Lexus.
De är inte våra fåglar.
Men vi ska informera fågelstyrelsen.
Är du sarkastisk?
Nej, förlåt. Vi tvättar din bil.
Och Wi-Fi:t är väldigt ojämnt. Det tog en evighet att logga på i morse.
Jag ber om ursäkt för det också. Jag ska kolla modemet.
-Var din frukost till belåtenhet? -Den var okej.
Men smöret var för kallt.
Det gick hål på mitt bröd.
Det ska inte hända igen.
-Jag värmer upp det själv. -Se till att du gör det.
Om han är så olycklig, varför stannar han här?
Jag vet inte. Han kanske älskar att klaga.
-I såna fall ger vi honom det han vill ha. -Exakt.
-Kan jag hjälpa dig? -Är styrkeledare O'Brien här?
Hon är upptagen och får inte…
-Är det en gåva? -Kanske.
Är den till mig?
Inte direkt, men öppna.
De är så söta. Jag kunde inte låta bli.
Nu behöver vi bara en liten häst och små kor.
Det kan ordnas.
Mötet har flyttats fram en timme.
Jag kommer om fem.
När får vi berätta för folk?
-Att hålla det hemligt börjar tära på mig. -Mig också.
-Vi kanske borde berätta i helgen. -Varför inte? Bara familjerna.
Ja, de förtjänar att veta.
Jag blir borta i fyra dagar, och tjejerna säger att det är okej.
Mormor och pappa kan ta hand om dem, men…
-Lite extra uppmärksamhet från mostrarna? -Ja.
-Vi kommer. -Utan tvekan.
-Toppen. -Ja. Så, vart ska du?
Jag måste åka till Ohio och släcka en brand åt pappa.
Och Evan vill att jag ska prata med hans styrelse.
-Evan? -Evan?
Han flyger mig till Pennsylvania, så det är på vägen.
-Flyger dig? -Till Pennsylvania?
Ja. Ekar det?
Herregud. Det är inget mellan mig och Evan Kincaid.
Självklart inte.
Nej, men det är ett klassiskt drag.
-Bortsvepningen. -Bortsvepningen?
-Är det en grej? -En grej?
Har du aldrig hört talas om det?
Han sveper bort dig till en romantisk plats.
I Pennsylvania?
-Hon har aldrig blivit bortsvept. -Vad sorgligt.
Har ni aldrig hört talas om en jobbrelation mellan man och kvinna?
Jag har sett det många gånger.
Men vi har sett er tillsammans. Spänningen är tydlig.
Det finns spänning för att han gör mig spänd.
-Inte på ett bra sätt. -Och om Evan har känslor för dig?
Dina känslor för Evan, då?
Hon ska bli bortsvept.
Så svept.
Måste du alltid ha den där med dig?
Jag kan inte lämna den på kontoret. Jag förstår inte.
Hur kan jag betyda så mycket för honom när jag inte minns vem han är?
Megan, det är nån här som vill träffa dig.
Carter.
-Megan! Vad kul att se dig. -Detsamma.
Se på dig. Det är precis som jag föreställde mig dig:
Vid stranden där solen glittrar i vattnet. Det är idylliskt.
Carter Milburn, det här är Mick O'Brien.
Självklart, ex-maken.
Och du är?
Nell O'Brien, svärmodern.
Ex?
Min gosse, det finns ingen ex-svärmor.
-Touché. -Hur var flygresan?
Den var hemsk.
Första klass är ett skämt nuförtiden.
Vi borde åka.
Vi kommer till middagen. Erin Kinley borde vara där nu.
Med klorna ute. Jag ser fram emot att klippa dem.
Mick, ska du inte följa med?
Konstsnacket skulle nog tråka ut honom.
Ja, vi lantisar blir lätt uttråkade.
Vi är snart tillbaka.
-Jag gillar honom inte. -Inte jag heller.
-Så, vad ska du göra med den här? -Jag har inte den blekaste.
Och jag kan inte sprida hans aska om jag inte vet vem han är.
Det måste finnas en dödsruna om honom.
Nej.
Det är sorgligt. Jag ska tända ett ljus för honom.
-Tänd ett för mig när du ändå håller på. -Älskling, jag tänder alltid ett åt dig.
-Luke. -Hej, Connor.
-Hej. -Vill du ha nåt?
Jag kan ta en öl.
Jag vill prata med dig om problemet med din övervakare.
Ja.
Jag kontaktade min vän på frigivningsnämnden…
Jag kan inte betala för det här, så att du vet.
Det är mitt första jobb som oberoende advokat. Det är pro bono.
Tack. Jag uppskattar det.
-Prosit. -Ursäkta.
Allergier.
Jag städade ur förrådet, och det var jättedammigt.
Så, vad fick du reda på?
De vanliga klagomålen om hur underfinansierade de är
och hur hårt jobbet är. Jag är ledsen, men det är jättesvårt att byta övervakare.
Du måste göra en anmälan,
och om den annulleras, är du fast med samma övervakare.
Ja, och Sullivan skulle verkligen vara på mig.
Ja, tyvärr.
Men min vän Barry, killen på frigivningsnämnden,
ska se om han kan dra i några trådar.
Tack.
-Din öl. -Tack.
Inga problem.
-Jag ska träffa Bree här ikväll. -Schysst.
-Har du berättat det än? -Nej.
Nej. Jag har försökt samla mod.
Det är överraskande hur sällan det kommer på tal.
"Vilken är din favoritmusik? Vilken är din favoritfärg?
Har du suttit i fängelse?"
Men jag ska berätta ikväll.
-Ska du? -Ja.
Okej. Bra.
-Hej, Bree. -Hej, Jerry.
Kan vi ses i eftermiddag? Jag vill prata på mitt kontor.
-Ja, visst. -Okej.
-Är jag i knipa innan jag ens har börjat? -Nej, det är inget sånt.
Jag bara…
Vet du vad? Glöm det. Jag är ledsen.
Nej, vad är det?
Det är bara…
Jag såg dig dansa med Luke Tatum på bröllopet.
-Okej. -Jag kände igen honom från high school…
-Jerry. -…och…
Det jag sa har inget med Luke att göra.
Jag vet. Jag är inte svartsjuk. Det är inte vad det här är. Jag bara…
Jag minns att jag hade hört nåt om honom.
-Det är… -Jag mindes inte vad det var.
-Det… Gör inte så. -Bree, hur väl känner du Luke?
-Tillräckligt väl. -Visste du att han suttit i fängelse?
En vän på juridikavdelningen gjorde lite efterforskningar.
Det visar sig att Luke Tatum satt inne för misshandel.
Tre år, Bree, på North Branch Correctional Institution.
Han har inte berättat det, va? Bree.
Bree, vänta. Jag…
Vad är det, Jess?
Du vet hur vi har så många femstjärniga Yelp-recensioner?
-Ja, för du säger det hela tiden. -Vi fick precis vår första hemska.
-Det betyder att vi är med i matchen. -Det är inte roligt.
Jag trodde att det var dina systrar som skrev de femstjärniga recensioner.
Det vet du att de inte gör.
Vi får dem för att vi förtjänar dem.
Vi förtjänade inte det här. Titta.
En stjärna.
Det är rätt brutalt.
Jag känner inte igen namnet. Det skulle kunna vara falskt.
Tror du att det kan vara mr McNear?
-Står det nåt om kallt smör? -Nej, men den tar upp allt annat.
Vi kan inte alltid göra alla nöjda.
Dåliga recensioner är en del av jobbet.
Jag ska vara professionell, svara vänligt
och erbjuda att gottgöra dem om de skulle återvända.
"Undermålig ugnsbakad lax"?
Är de galna?
Min ugnsbakade lax är inget mindre än magnifik.
-Vilken idiot. -Förstår du vad jag menar?
Hej, hur är det?
Har du suttit i fängelse?
-Vem berättade det? -Det kvittar.
Det som betyder nåt är att du inte gjorde det.
Jag tänkte berätta det.
Okej. Men det kan jag inte veta med säkerhet.
Nej.
Dömdes du för misshandel?
Ja.
Du vill säkert veta om jag gjorde det, eller om jag blev felaktigt dömd?
Ja. Gjorde du det?
Ja.
Jag fick tre års fängelse, minus ett år för gott uppförande.
Varför?
Varför misshandel eller varför gott uppförande?
Varför sa du inget?
Jag ville inte att du skulle kolla på mig som du gör nu.
Erin, tre advokater har tittat på det så kallade avtalet
du har med Driscoll, och de hittade stora hål.
Min son.
-Goddag. -Hej, mamma.
-Bra handlat. -Tack.
Megan och Carter är ett bra lag, visst?
Ja.
Det är de.
Tror du att de har historia?
-Historia? -Du vet vad jag menar.
Hon var ensam i New York i 17 år.
Hon hade nog ett förflutet med nån.
-Hade inte du det? -Antagligen.
Har du berättat om Martha?
-Det är forntida... -Historia.
Okej, det kanske finns nåt litet där.
Han är här nu.
-Varför pratar du inte med henne? -Jag vet inte om jag har den rätten.
Jag vet inte var vi står. Vi har…
Vi har båda glidit runt. Inga förklaringar har gjorts.
Det kanske är dags att ni gör det.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig mer.
Bree.
Hej.
Hör på…
…jag är ledsen.
-Det var inte meningen att berätta det så. -Du gjorde precis det du menade.
Jag borde kanske inte ha lagt mig i, men jag bryr mig om dig.
Jag bara… Du borde veta vad du ger dig in på.
Men vad jag ger mig in på är min ensak.
Du har ingen rätt att döma Luke. Du vet inte vad han har gått igenom.
-Gör du? -Jag…
-Han berättade säkert nån snyfthistoria. -Nej.
Det gjorde han inte.
För jag gav honom inte… Sak samma.
Så, mellan Maryland Art Foundation,
och hålen advokaterna hittade i avtalet, ser det ut som om…
…Megan O'Brien har gjort det igen.
Driscoll-utställningen kan öppna i Chesapeake Shores.
Inget är bestämt än, men det ser så ut.
Jag kommer strax.
-Hej Finley. -Mick?
-Är du okej? -Jag tar bara mer vin.
-Vill du ha? -Jag är okej.
Du gillar inte Carter, va?
Han räddade din utställning. Det är toppen.
-Men du gillar inte honom? -Inte direkt.
-Är det ett problem? -Nej.
-Jag bara… -Vi kan inte gilla samma människor.
Nej.
Det är väl så.
Var det nåt mellan er?
Menar du om vi har dejtat?
Ja.
Men det var för längesen.
-Jag frågar bara. Jag är inte svartsjuk. -Det sa jag inte.
-Vi har inte tagit det snacket än. -Vilket snack?
Om vad som hände under tiden vi var isär.
-Pappa, har du tid? -Vad är det?
Jag kontaktade vårdhemmet där Eugene Segar dog.
-Jag hittade nåt. -Jaså?
Jag skrev ut en bild från dödsrunan i lokaltidningen.
De uppgav fel namn. Det är Eugene David Seigal.
Det var som fasen.
Det är Buzz.
Hej. Två mango mambo med allt, tack.
-Varför är vi här? -Gillar du inte mango mambo?
Jo, men jag trodde att du skulle berätta om Buzz.
Buzz.
Ja. Minns du det här stället?
Jag tillbringade några av mina lyckligaste timmar här.
Juicy Juice har bara funnits här i ett år.
Det är sant.
-Minns du vad som låg här innan? -Crab Shack?
-Och innan dess? -Jag har ingen aning.
Windjammer.
Den bästa baren i stan. Det bästa folket. Den bästa bartendern.
-Var Buzz bartendern? -Den bästa bartendern på östkusten.
Han gjorde en perfekt margarita: Bra tequila, färskpressad limejuice,
inte för söt, och precis lagom med salt.
Och han kunde lyssna på ens problem i timmar.
-Som en terapeut. -Nej, bättre.
Hur många terapeuter serverar stekta jordnötter?
Jag kan fråga runt.
Det var sommaren då din mamma stack. Det var tufft för oss alla, eller hur?
Ja, jag minns.
Du pratade aldrig om det.
Det var ett tufft år.
Jag jobbade sjutton timmar om dagen.
Jag var knappt hemma.
Hon hade er ensam.
Sen en dag fick jag ett…
Jag fick ett tre sidor långt brev.
Hon ville inte att jag skulle komma hem.
Om jag skulle…
Förlåt.
Jag var tvungen att vara stark för dig och dina syskon.
Jag uppfostrades så.
Jag vet.
Men här med Buzz kunde jag prata om allt och alla.
Jag pratade av mig och han pratade av sig.
Vi bråkade om politik, baseboll, fotboll.
Men mestadels lät han mig prata på, och…
Och när jag var klar, brukade han säga: "Ja, det måste vara jobbigt."
Och du visste aldrig hans namn?
Jag trodde inte han visste mitt heller. Jag sa alltid: "margarita, is, salt."
Jag brukade komma hit varje onsdag efter jobbet.
Det var en galen sommar, minns du? Jess blev nästan underkänd i första klass,
Connor bröt armen, Bree låste in sig med sin anteckningsbok,
du betedde dig galet, och Kevin fick körtelfeber.
Och mamma stack.
Ja, det också.
Därav underkännandet, den brutna armen, anteckningsboken och körtelfebern.
Jag försökte finnas där för er alla. Jag bara…
Jag visste inte hur.
Det var okej.
Du tyckte inte det då.
Jag var ung.
Jag var också ung.
Tack.
-Jag är glad att Buzz var där för dig. -Ja, jag…
Jag insåg aldrig hur viktig han var
innan jag kom förbi en dag och stället var stängt.
Stängt för gott.
Jag fick aldrig en chans att tacka honom.
Nu kan du det.
Ja. Tack, Buzz.
-För Buzz. -För Buzz.
Hej, Evan.
-Är du redo för styrelsemötet? -Ja.
-Var ska jag möta dig? -Öppna dörren.
Din vagn väntar.
-Du har väl inte en riktig vagn? -Nej, men det vore coolt.
Jag hämtar min väska.
-Får jag, Abby? -Tack.
Hej, Bill. Hur är det?
Vad sägs om torsdag?
Det låter bra. Vi fixar det.
Mandrake, anteckna: Bill på torsdag. Köp en present.
-Min diskretion? -Du vet alltid bäst.
Förlåt, affärerna tar aldrig slut.
-Mandrake, till helikopterplattan. -Ja, sir.
Heli-vadå?
-Han har inte svarat. -Vem?
Personen som lämnade recensionen.
Jag erbjöd dem en vistelse till. Och inget. Zilch.
Nada. Vet du vad det betyder?
Att de inte är riktiga kunder. En riktig kund hade gått med på det.
Är du säker?
-Det var säkert Ben Fogerty. -Vem?
Snubben som driver Shoreline Motel på Route 40.
Han hatar konkurrens. Han försöker säkert ruinera oss.
Jag ska ringa upp honom.
Nej. Jess, släpp det.
Då tänker jag skriva en dålig recension.
-Hur stavar man till "förfärlig"? -Kom igen, var storsint.
-Okej. Vad är det för kul med det? -Det är kul för att…
Det är inte kul, men det är det rätta.
Varför lönar det sig inte att göra det rätta?
Jag vet inte, älskling.
Okej, förfärlig.
F-Ö-R…
Då var vi här.
Ursäkta turbulensen över Harrisburg.
Du kan inte styra vädret. Säg att du inte kan styra vädret.
Nej, inte än. Det vore en jäkligt bra app.
-Vilket vackert ställe. -Tack. Det är en av mina getaways.
-Dina vadå? -Getaway.
Hej, Evan. Teet står på däcket.
Henrietta, du är en livräddare.
Jag ska byta om. Mandrake visar dig till uteplatsen.
Jag vill prata med dig.
Okej, om vad?
En privatsak.
-Var är uteplatsen? -En bit bort.
Jag hämtar golfbilen.
Vill du ha nåt mer?
Jag tror att jag har alla smörgåsar som finns.
Underbart.
Säg att det finns Nutella och banan på fullkornsbröd.
Som du gillar.
-Messa om du behöver nåt mer. -Tack.
Mandrake är underbar.
En magiker.
Mycket bra.
-Har du allt du behöver? -Och mer därtill.
Bra.
Abby, jag vill verkligen prata med dig.
Det är viktigt.
Skälet till att jag bad dig komma.
Det är uppenbart att vi har fått kontakt på ett djupt plan.
Jag inser att det här kommer plötsligt, men lyssna på mig.
Sabla telefoner. Man får aldrig lugn och ro.
Låt mig stänga av ljudet.
Okej.
Var var jag?
Viktigt.
Vi fick kontakt. Det kommer plötsligt.
Vi vet nog båda två vad jag tänker säga, så jag ska bara säga det.
Ursäkta, men det är Warren, och han säger att det är brådskande.
Warren säger alltid att det är brådskande.
Jag är ledsen, Abby. Ursäkta mig.
Jag kommer strax. Behåll den tanken.
Jess, jag lägger till Bree. Jag har en situation.
En som kräver två systrar?
Bree, Jess är också här. Jag behöver hjälp.
Var är du?
I nåt slott i Pennsylvania.
-Jag vill åka till ett slott. -Sluta. Fokusera.
Okej. Jag är här med Evan.
Jag tror att ni har rätt. Jag tror att det är en bortsvepning.
Vad var det vi sa?
Vi sa ju det.
Okej, det hjälper inte.
-Vad sa han? Han sa: "Jag måste prata med dig.
Vi har fått kontakt. Det kan komma plötsligt."
-Sa han det? -Vad sa han sen?
-Inget. Vad ska jag göra? -Vad vill du göra?
Ta hans helikopter och flyga iväg.
Har han en helikopter?
Jess, fokusera.
-Jag måste gå. -Ring oss, annars förlåter vi dig aldrig.
Ursäkta. En tropisk storm orsakar problem för ett projekt på Bali.
Men jag är tillbaka.
Jag tar inte emot fler samtal, så vi kan fokusera.
Okej.
Fokusera på vad?
Jag sa att vi har fått kontakt, och även om det verkar plötsligt…
Evan, jag måste stoppa dig.
-Förlåt? -Jag kan inte låta dig fortsätta. Jag…
Jag är smickrad, men mina känslor för dig är helt…
Åh…jösses.
Vänta lite, trodde du…?
Mina systrar trodde, och jag lät dem påverka mig.
-Trodde du att jag skulle bjuda ut dig? -Tja…
Nej, inget sånt.
Jag tänkte erbjuda dig ett jobb.
-För att vi har bra kontakt. -Precis.
Du är en av de smartaste, skarpaste människor jag har träffat.
-Jag vill att du går med i Kincaid Group. -För det första, jag är smickrad.
Jag har sagt det, men av andra skäl.
För det andra, nej.
-Nej? -Nej.
Jag tänker inte lämna O'Brien Construction and Development.
Det är familjeföretaget.
-Det betyder allt för mig och min pappa. -Okej.
Jag gillar det, lojalitet.
Lojalitet är bra. Lojalitet är beundransvärt.
Du, jag vet. Om jag köpte O'Brien Construction, då?
-Tekniskt sett, skulle du jobba… -Du kan inte bara fortsätta köpa saker.
Jo, det kan jag. Det är det fina.
Jag uppskattar erbjudandet, men jag trivs där jag är.
Okej.
Jag respekterar det.
Det här är vad jag var beredd att erbjuda.
Kan du tänka om?
Det finns viktigare saker än pengar.
Många säger det, inte många menar det.
Se det så här,
en Nutella- och banansmörgås eller tryffel och kaviar?
Ska vi gå på styrelsemötet?
Man kan inte lära ut kreativitet.
Så, vad gör jag här?
Jag är här för att visa att…
…ni redan vet hur man är kreativ.
Varje gång ni berättar en historia, drar ett skämt, sjunger en sång,
gör en skiss eller hittar på en ursäkt,
är ni kreativa. Det här är vad jag vill att ni gör.
Jag vill att ni skriver nåt som berättar vem ni är.
Inte vem ni brukade vara…
…eller vem ni vill vara.
Vem ni är just nu.
Er bästa dag. Er sämsta dag.
Tvåtusen ord.
Använd inte era datorer. Använd papper och penna. Varsågoda.
Det är all tid vi har.
Lämna inte in pappren. Behåll dem till nästa vecka.
Vi ses då.
Jag visste inte att du läste den här kursen.
Jag ville bara kolla in den.
Här är min uppsats.
Jag väntar utanför om du vill prata om det sen…
…men jag förstår om du inte vill det.
Okej.
Den är välskriven.
Tur att du inte tillhör min klass, annars hade du sabbat kurvan.
Jag är mer intresserad av innehållet än stilen.
Innehållet var rörande.
Jag vill inte komma med ursäkter för det jag gjorde.
Jag är bara glad att du gav mig chansen att förklara varför jag gjorde det.
Jag förstår.
Ja. Juryn kunde inte det.
Bree, jag…
Jag förstår om du vill gå. Jag fattar.
Jag sitter här.
-Vad gör vi nu? -Jag vet inte.
Det här är nytt för mig.
Jag borde svara. Förlåt.
Det är min övervakare.
Min övervakare, jag…
Ta det.
Hej, mr Sullivan.
Ja, sir, jag är på väg.
Jag måste… Jag är lite sen.
Det ska inte hända igen.
Jag vet.
Vi ses snart, sir.
Du vet vad?
Om jag klantar mig, åker jag in igen.
Det är verkligheten.
Och du är sen för att…?
Jag kom hit.
-Du borde gå. -Ja.
-Gå. -Ja. Okej, hejdå.
Ja. Okej, hejdå.
Okej.
Okej, Buzz. Vi ska ta en liten flygtur.
Men jag varnar dig, jag har saker att prata om,
så jag hoppas att du är en bra lyssnare än.
Mandrake kör dig till flygfältet. Du kommer till Cleveland i god tid.
Toppen.
-Angående tidigare… -Snälla, det är redan glömt.
Är det? Du har tagit upp det flera gånger.
-Du måste erkänna att det är roligt. -Hör hur du formulerade dig.
"Det kan komma plötsligt."
Okej, jag kanske uttryckte mig lite konstigt.
Jag försökte stjäla dig från din pappa på ett affärsmässigt plan.
-Det här var ingen bortsvepning. -Så det är en grej?
Jag har aldrig provat, inte med flit åtminstone.
Säg mig, om det här hade varit en bortsvepning…
-Vilket det inte var. -Men om det hade varit det…
Vad tycker du? Har du några tips?
Om jag hade varit på humör att bli bortsvept av nån…
…antar jag att jag hade blivit svept.
-Hypotetiskt sett. -Självklart.
Jag måste ta det här. Ha så kul i Buckeye State.
Jag förstår mig inte på honom.
Många har försökt.
Okej.
Jag hoppas att er pappa kommer tillbaka. Det blir snart mörkt.
Han är säkert okej, mamma. Han har flugit i åratal.
Jag vet. Jag oroar mig. Det är dumt.
Behöver nån nåt?
-En kaffe till, tack. -Okej.
-Hur är det att vara styrkeledare? -Det är toppen.
Det är mycket pappersarbete.
Jag går igenom kartor, omstrukturerar brandkoder…
Mycket intressantare än att släcka bränder.
Samtidigt förlöste min man ett barn i en mataffär.
Mamman gjorde det mesta.
-Du älskar det nya ansvaret. -Jag måste vänja mig vid det.
Varför? Vad menar du?
Bree, hur var första dagen som professor?
Jag är bara gästföreläsare.
Och det var skrämmande.
Ja, bara…
Så många ögon stirrar på en och väntar sig att man ska lära dem nåt.
Jag insåg att jag kunde lära mig mycket av dem.
Eleverna lär läraren lika mycket som läraren lär eleven.
-Ja. -Det här är koffeinfritt, va?
-Det är det alltid efter åtta. -Ja, så varför är jag så skakis?
Kanske för att du har startat ett nytt företag
och inte är säker på om det kommer funka.
Just det. Tack för påminnelsen.
Det börjar bli mörkt. Jag hatar när han flyger på kvällen.
Mamma, han är säkert okej.
Han har säkert redan landat.
Ni har rätt.
Jag ska ringa flygfältet. Han snackar säkert med markpersonalen.
Jag hoppas att han kommer snart.
Varför så bråttom?
Inget. Det kan vänta.
Så, Connor, hur går det med advokatbyrån?
Sakta, men säkert. Jag har ett par kunder.
Jag har en zondispyt och två grannar som bråkar om markgränser.
Det låter lika spännande som mitt jobb.
Vet du vad du borde göra? Du borde kolla upp recensionsapparna
och stämma dem för förtal.
Släpp det, Jess.
Mick har inte kommit tillbaka än.
De hade radiokontakt kl. 16.30 sist.
De försökte precis få kontakt.
De fick inget.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson
I nästa avsnitt:
Det var min vän vid kustbevakningen. De fick ett nödrop, men tappade kontakten.
Megan, behöver du nåt?
Jag behöver Mick.
-Hej, pappa. Hur är det? -Jag har haft otur.
Det här var ditt sista drogtest. Det ser inte bra ut.
Jag behöver en assistent.
-Hej. -Margaret Keller, välkommen ombord.
-Är du okej? -Jag har dig.
Ta av den här.