- Din episoadele anterioare… - Mike Herrmann va fi noul căpitan.
Vei fi locotenent. Dacă vrei.
Nu cred că simt pentru tine ce simți tu pentru mine.
- Nu e nevoie să mai spui un cuvânt. - Pot face ceva
ca să am alt ofițer supraveghetor?
Ai acordul dizolvării parteneriatului?
- Am avut timp de gândire. - Mașina și avionul vă așteaptă.
Anulează zborul. Rămânem în Chesapeake Shores.
În ce lună ești? După expresiile voastre,
sunt prima care vă spune. Ești însărcinată.
- Vom avea un copil. - Da.
- O să fii mamă. - Și tu o să fii tată.
Dar ar trebui să păstrăm secretul în primele… Cât era?
La carte scrie primul trimestru.
Va fi greu să ținem secretul.
Dar așa e mai bine.
Până știm sigur că totul e în regulă.
Știu că ai vorbit cu șeful despre poziția de locotenent
și știu că nu ești gata să renunți la teren, dar…
Nu l-am refuzat.
Am acceptat.
- Serios? - Da. E timpul să promovez.
Am ce să-i învăț pe noii recruți.
Aruncă!
Și înscrie.
Ei bine… Am terminat.
Echipa tatei a făcut o treabă extraordinară.
Propriul tău cabinet de avocatură.
- Primul tău apel telefonic. - Cine știe numărul?
Bună întrebare!
Avocat Connor O'Brien.
Da, buni, tu m-ai sunat prima.
Nu știu, întreb. Abby, Jay vine la cină diseară?
- Așa cred. - Din nou?
Da, din nou.
Mulțumesc. Servește ce-i place lui Jay: friptură înăbușită.
Bun. Să mergem, avocatule.
Încă un ultim detaliu.
Așa.
Voilà!
- Impresionantă firmă! - Nu-i așa?
- Să facem o poză. - Bine.
Bine.
AVOCAT
- Iată! - Așa.
Ți-am spus că e riscant să deschizi o afacere.
- A venit corespondența. - Bine.
- Sigur vrei să merg eu la Cleveland? - E momentul.
Poți să-i organizezi.
Abordează mina de afaceristă newyorkeză.
Bine.
Adică mina asta?
- M-ai și speriat! - Bun. Mă pricep încă.
Evan Kincaid vrea să vorbesc cu consiliul de administrație în Pennsylvania.
- E în drum. - Așa erau și delegațiile mele.
La următoarea te duci tu.
Nu vreau să-mi neglijez copiii.
- Nu vrei. - Coletul e pentru tine.
Îl deschizi tu, te rog? Trebuie să termin planurile.
- Bine. - Ce e?
Rămășițele cuiva.
- Poftim? - Cenușa.
Cenușa cuiva.
„Mick, ai fost un prieten de nădejde. Am trecut împreună prin momente grele
de-a lungul vieții. De dragul vremurilor apuse,
ești bun să-mi împrăștii cenușa peste insulele Chesapeake Bay?
Acolo mi-am petrecut cele mai fericite momente.”
Drăguț, dar trist.
Așa este.
- Dar cine este? - Nu scrie.
Excelent!
Da, în acest weekend.
Mersi, Carter. Înseamnă enorm.
Era Carter Milburn, unul dintre cei mai influenți critici de artă
de pe Coasta de Est.
Va veni în weekend și Erin Kinley va rămâne cu gura căscată.
Va vedea că am și eu relații.
Ai, dacă cineva bate atâta drum ca să te ajute.
Carter ar face orice pentru mine.
Îmi e dator vândut.
- Pare o poveste interesantă. - Mai bine nu o știi.
Alo? Bună, Donna!
Bine. Ești sigură?
Mersi mult. Pa!
Era de la poștă. Am sunat să aflu
de unde a venit coletul.
Urna? Și au aflat?
A venit de la un azil de bătrâni din Culpeper, Virginia.
Se pare că e cenușa lui Eugene Segar.
Eugene Segar? Nu-mi amintesc numele.
Nici eu.
- Păi… - Nu știu…
Ți-am mai zis că-ți stă bine cu verigheta pe deget?
Asta mă gândeam și eu să-ți spun.
- Mă ocup eu. - E rândul meu.
- Să mergem împreună, bărbate. - Bine, nevastă.
Bună ziua, domnule McNear!
Măcar soneria funcționează.
- Cu ce vă putem ajuta? - Știați că păsările voastre au murdărit
noul meu Lexus?
Nu-s păsările noastre.
Dar vom alerta consiliul păsărilor.
Ești sarcastic?
Ne cerem scuze. Vă curățăm mașina.
Wi-Fi-ul merge prost aici. A durat o veșnicie să mă conectez.
Îmi cer scuze, dle. O să verific modemul.
- Sper că micul dejun v-a plăcut. - A fost bun.
Dar untul a fost prea rece. Mi-a găurit pâinea prăjită
- …când am vrut să-l întind. - Nu se va mai repeta.
- Îl voi încălzi eu însumi. - Sper.
Dacă nu-i place, de ce se cazează aici?
Nu știu. Poate că îi place să se plângă.
- Deci îi oferim ceea ce-și dorește. - Absolut.
- Pot să te ajut? - Speram s-o văd pe dna lt. O'Brien.
E foarte ocupată. Studiază normele de construcție…
- E un cadou? - Poate.
E pentru mine?
Nu chiar, dar deschide-l.
Erau așa drăguți, că nu am rezistat.
Ne mai trebuie un căluț și o văcuță.
Se rezolvă.
Ședința despre norme s-a devansat cu o oră.
Bun. Vin în cinci minute.
Când putem începe să le spunem oamenilor? Păstrarea secretului
- …începe să mă afecteze. - Și pe mine.
- Poate le spunem în weekend. - De ce nu? Doar familiei.
Da, merită să afle.
Voi lipsi patru zile și fetele spun că nu le deranjează.
Bunica și tata pot avea grijă de ele.
- Dar nu strică atenția mătușilor? - Exact.
- Ne ducem acolo. - Pregătite.
Bun. Dar unde pleci?
Merg în Ohio să rezolv ceva pentru tata.
Evan vrea să vorbesc consiliului de administrație.
- Evan? - Evan?
Mă duce cu avionul în Pennsylvania. Deci e în drum.
- Cu avionul? - În Pennsylvania?
Da. Aud cumva ecoul?
Zău așa… Nu e nimic între mine și Evan Kincaid.
Sigur că nu.
Nu. Dar mișcarea e clasică, totuși.
- Răpirea. - Răpirea?
- Se practică? - Dacă se practică?
- Nu ai auzit de răpire? - Te răpește și te duce
într-un loc romantic.
În Pennsylvania?
- Nu a mai fost răpită. - Ce trist…
Voi nu ați mai auzit de o relație de serviciu
- …între un bărbat și o femeie? - Am mai văzut asta.
Dar v-am văzut împreună. Tensiunea e palpabilă.
E tensiune pentru că el mă tensionează.
- Nu într-un mod bun. - Te-ai gândit vreodată
- …că Evan are sentimente pentru tine? - Tu ai sentimente pentru el?
Va fi răpită.
Atât de răpită…
Chiar trebuie să cari chestia aia după tine?
Nu o pot lăsa la birou. Nu înțeleg. Ai citit scrisoarea.
De ce am însemnat atât de mult pentru om, dacă nu mi-l amintesc?
Megan, te caută cineva.
Carter!
- Megan, mă bucur să te văd! - Și eu.
Exact așa mi te-am imaginat.
Pe țărm, cu soarele lucind în apă. E ceva idilic.
Carter Milburn, el e Mick O'Brien.
Desigur, fostul soț.
Iar dumneata ești…
Nell O'Brien, soacra.
Fosta?
Fiule, nu există foste soacre.
- Touché. - Cum ai zburat?
A fost abisal.
Clasa I e doar o glumă în ziua de azi.
Noi plecăm.
Revenim la cină. Erin Kinley a ajuns, cred.
Și-a scos și ghearele. Abia aștept să i le tai.
Mick, sigur nu vrei să vii?
Discuțiile despre artă l-ar plictisi.
Noi, cei de la țară, ne plictisim repede.
Revenim curând.
- Nu cred că-mi place de el. - Nici mie.
- Ce ai de gând să faci cu asta? - Habar nu am.
Nu-i pot împrăștia cenușa dacă nu știu cine e.
Trebuie să existe un necrolog.
Nu.
Ce trist… O să aprind o lumânare pentru el.
- Aprinde una și pentru mine. - Dragule, mereu aprind una pentru tine.
- Luke! - Salut, Connor!
- Salut! - Îți dau ceva?
Aș bea o bere.
Voiam să discut situația cu ofițerul supraveghetor.
Da.
Am discutat cu cineva de la comisie.
Să știi că nu pot plăti serviciile.
Ești primul meu client ca avocat independent. E pro bono.
Mersi. Apreciez.
- Noroc! - Scuze.
Am alergie.
Am făcut curat în depozit și era plin de praf.
Ce ai aflat?
Că sunt subfinanțați
și au muncă grea. Îmi pare rău, Luke,
dar e foarte greu să schimbi ofițeri supraveghetori.
Poți depune o plângere oficială,
dar dacă nu e acceptată, rămâi cu vechiul ofițer.
Da. Și Sullivan s-ar răzbuna pe mine.
Mă tem că da.
Însă Barry, amicul meu de la comisia de supraveghere,
se va interesa dacă poate face ceva.
Mersi.
- Berea. - Mulțumesc.
Nicio problemă.
- În seara asta mă văd cu Bree aici. - Mișto!
- I-ai spus? - Nu.
Încă nu. Încerc să-mi fac curaj.
Să știi că nu prea vine vorba despre asta.
„Ce muzică îți place? Și ce culoare?
Ai făcut închisoare?”
Dar îi voi spune diseară.
- Da? - Da.
Bine. Bravo, ție!
- Bună, Bree! - Bună, Jerry!
Poți veni la mine în birou după-amiază? Vreau să discutăm.
- Sigur. - Bine.
- Am probleme? Nici n-am început bine. - Nu e vorba de asta.
Doar că…
Știi ce? Lasă. Scuze.
Nu. Ce este?
Păi…
Te-am văzut dansând la nuntă cu Luke Tatum.
- Așa. - L-am recunoscut din liceu.
- Jerry… - Și…
Ce ți-am zis n-are legătură cu Luke.
Știu. Nu sunt gelos. Nu e vorba de asta.
Îmi amintesc că am auzit ceva despre el.
- Nu e… - Nu-mi amintesc ce era…
- Lasă. Nu contează. - Bree, cât de bine îl cunoști pe Luke?
- Suficient. - Știai că tocmai a ieșit din închisoare?
S-a interesat un amic de la serviciul juridic.
Luke Tatum a făcut închisoare pentru molestare și ultraj.
Trei ani, Bree, la penitenciarul North Branch.
Nu ți-a spus? Bree…
Bree, stai!
Ce e, Jess?
Avem multe recenzii de cinci stele pe Yelp.
- Da, mereu îmi spui asta. - Avem și una proastă.
Prima recenzie proastă! Suntem în mod oficial pe hartă!
- Nu e amuzant. - Sincer,
credeam că surorile tale au scris recenziile bune.
Știi bine că nu e așa.
Primim recenzii bune pe merit.
Dar nu merităm așa ceva. Uite!
O stea.
Cam radical.
Nu recunosc numele. O fi fals.
O fi domnul McNear?
- Scrie ceva de unt rece? - Nu, dar scrie despre restul.
Jess, nu-i putem mulțumi pe toți, tot timpul.
Recenziile proaste fac parte din joc.
O să fiu o profesionistă,
o să-i răspund frumos
și o să-i propun să mă revanșez dacă revine.
„Somon prăjit sub orice critică”?
E nebun?
Somonul meu prăjit este magnific.
Ce idiot!
Acum mă înțelegi?
Bună! Ce mai faci?
Ai făcut pușcărie?
- Cine ți-a spus? - Nu contează.
Contează că tu nu mi-ai zis.
Urma să-ți spun.
Bine. Dar nu voi ști asta niciodată, așa e?
Nu vei ști.
Ai fost condamnat pentru molestare și ultraj?
Da.
Vrei să știi dacă sunt vinovat? Sau dacă am fost condamnat pe nedrept?
Da. Ai făcut asta?
Da.
Am făcut trei ani și am scăpat cu un an mai devreme pentru bună-purtare.
De ce?
Referitor la molestare sau la bună-purtare?
De ce nu mi-ai zis?
Nu voiam să te uiți la mine cum te uiți acum.
Erin, trei avocați s-au uitat la acel așa-zis acord
pe care îl ai cu Driscoll și au găsit probleme majore.
Fiule…
- Ziua bună! - Bună, mamă!
- Cumpărături? Bravo! - Mersi.
Megan și Carter fac o echipă bună.
Într-adevăr.
Așa este.
Crezi că au un trecut?
- Un trecut? - Știi la ce mă refer.
A stat la New York,
singură, preț de 17 ani.
Cred că o fi avut ea un trecut cu cineva.
- Tu nu? - Probabil.
I-ai spus despre Martha?
- E istorie… - Străveche?
Bine. O fi ceva acolo.
Acum e aici.
- De ce nu vorbești cu ea? - Nu știu dacă se cuvine.
Nu știu cum stăm. Am fost…
Ne-am răcit. Nu am făcut declarații.
O fi momentul să o faceți.
Te iubesc.
Eu te iubesc mai tare.
Bree!
Bună!
Uite ce e…
Îmi pare rău.
- Nu am vrut să ți-o spun așa. - Ai știut ce faci.
Poate că nu trebuia să mă bag, dar țin la tine.
Ar trebui să știi în ce te bagi.
E treaba mea în ce mă bag.
N-ai dreptul să-l judeci pe Luke astfel.
Nu știi prin ce-a trecut.
- Tu știi? - Eu…
- Bănuiesc că te-a impresionat cu ceva. - Nu.
Nu a făcut asta.
Nu i-am dat ocazia… Lasă.
Cu Maryland Art Foundation
și cu avocații care au găsit probleme în acordul cu Arthur,
- …se pare că… - Megan O'Brien lovește din nou.
Expoziția Driscoll se poate deschide în Chesapeake Shores.
Nimic nu e sigur încă. Dar așa pare.
Revin imediat.
- Bună, Finley! - Mick?
- Ești bine? - Mai iau niște vin.
- Vrei? - Nu.
Nu-ți place de Carter, nu?
Ți-a salvat expoziția. E grozav.
- Dar nu-ți place de el? - Nu neapărat.
- E o problemă? - Nu.
- Doar că… - Nu ne pot plăcea aceiași oameni.
Nu.
Așa se pare.
A fost ceva între voi?
Întrebi dacă am ieșit cu el?
Da.
Dar asta a fost demult.
- Întreb doar. Nu sunt gelos. - Nu am zis că ai fi.
- Încă nu am avut discuția aceea. - Ce discuție?
Despre ce s-a întâmplat cât am fost despărțiți.
- Tată, ai o secundă? - Ce e?
Am contactat azilul unde a murit Eugene Segar.
- Am aflat ceva. - Da?
Am tipărit o poză cu necrologul din ziarul local.
I-au trecut numele greșit. E Eugene David Seigal.
Fir-aș…
E Buzz.
Bună! Două mambouri de mango cu de toate, te rog.
- Tată, ce căutăm aici? - Nu-ți place mamboul de mango?
Ba da. Credeam că o să-mi spui despre Buzz.
A, Buzz…
Așa e. Îți amintești de locul ăsta?
Am petrecut multe ore fericite aici.
Barul ăsta e aici de un an doar.
Așa este.
- Mai știi ce era aici înainte? - The Crab Shack?
- Și înainte de asta? - Habar nu am.
The Windjammer.
Cel mai bun bar din oraș. Cei mai buni oameni. Cel mai bun barman.
- Buzz era barmanul? - Cel mai bun de pe Coasta de Est.
Făcea o margarita perfectă. Tequila bună, suc de limetă proaspăt.
Nu prea dulce, cu sare cât trebuie.
Îți asculta problemele cu orele.
- Ca un terapeut. - Nu. Mai bine.
Câți terapeuți te servesc cu alune prăjite?
Mă pot interesa.
În vara aia a plecat mama ta. Ne-a fost greu tuturor.
Da. Îmi amintesc.
N-ai vorbit niciodată despre asta.
A fost un an greu.
Lucram 17 ore pe zi.
Nu stăteam deloc pe acasă.
S-a descurcat singură cu voi.
Într-o zi, am primit…
Am primit o scrisoare de trei pagini în care zicea că nu mai vrea să vin acasă,
dacă urma să…
Scuze.
Trebuia să fiu tare pentru tine, frații și surorile tale.
Așa am fost crescut.
Știu.
Dar aici, cu Buzz,
puteam vorbi despre orice și despre tot.
Eu îmi descărcam sufletul față de el, el față de mine…
Ne certam pe politică, baseball, fotbal.
Dar mă lăsa să vorbesc
și să vorbesc întruna…
Când terminam de vorbit, zicea: „Da, cred că e nasol.”
Și nu i-ai știut numele?
Nici el nu cred că mi-l știa pe al meu. Eram doar „Margarita, gheață, sare”.
Veneam aici în fiecare miercuri după serviciu.
A fost o vară nebună. Îți amintești? Jess era să rămână repetentă.
Connor își rupsese brațul. Bree se încuia cu caietul de notițe.
Tu făceai pe nebuna și Kevin făcuse mononucleoză.
Și mama plecase.
Da. Și asta.
De aici au apărut corijența, fractura, caietul și mononucleoza.
Am încercat să fiu alături de voi toți.
Dar nu știam cum.
Te-ai descurcat.
Pe atunci, erai de altă părere.
Eram tânără.
Și eu eram tânăr.
Mulțumesc.
- Mă bucur că Buzz ți-a fost alături. - Da. Eu nu…
Nu mi-am dat seama cât contează,
până când am venit și am găsit localul închis.
Dăduse faliment.
Nu am apucat să-i mulțumesc.
Acum poți.
Da. Mulțumesc, Buzz.
- Pentru Buzz! - Pentru Buzz!
Bună, Evan!
- Ești gata pentru ședința de consiliu? - Da.
- Unde să ne vedem? - Deschide ușa.
Te așteaptă caleașca.
- Sper că nu ai o caleașcă adevărată. - Nu, dar ar fi tare.
Îmi aduc geanta.
- Îmi dai voie, Abby? - Mersi.
Ce mai faci, Bill?
Cum ți se pare joi?
Sună bine. Ne descurcăm.
Mandrake, notează: Bill, joi. Să-i iei un cadou.
- La discreția mea? - Tu te pricepi cel mai bine.
Scuze, Abby. Afacerile.
- Mandrake, la heliport! - Da, domnule.
Heli… ce?
- Nici măcar nu a răspuns! - Cine?
Persoana care a lăsat recenzia aia jalnică.
I-am răspuns și i-am oferit un nou sejur, dar n-a zis nimic. Nici pâs.
Nada! Știi ce înseamnă?
Înseamnă că nici măcar nu e client adevărat. Altfel, ar fi acceptat.
Ești sigură?
- Cred că a fost Ben Fogerty. - Cine?
Proprietarul motelului Shoreline, pe Route 40.
Urăște concurența. Cred că vrea să dăm faliment.
O să-l sun să-i arăt eu!
Nu, Jess. Las-o baltă.
O să-i scriu și eu o recenzie proastă pentru motel.
- Cum scrii „abisal”? - Jess, lasă de la tine.
- Bine. Dar unde e distracția? - Păi…
Nu e distractiv, dar așa trebuie.
De ce nu simți satisfacție atunci când faci ce trebuie ?
Nu știu, scumpo.
Bine. Abisal.
A, B, I…
Am ajuns.
Scuze de turbulențele de la Harrisburg.
Nu poți controla vremea. Sau tu poți?
Nu încă. Ar fi o aplicație bestială.
- E frumos aici. - Mersi. Una dintre reședințele mele.
- Ce anume? - Reședințe de vacanță.
Bună, Evan! Ceaiul e pe terasă.
Henrietta, m-ai salvat.
Mă duc să mă schimb. Mandrake o să-ți arate terasa.
Vreau să discutăm înainte.
Bine. Despre ce?
O chestiune privată.
- Unde e terasa? - E ceva de mers.
Aduc mașinuța de golf.
Îți mai pot aduce ceva?
Am toate sandviciurile care s-au inventat vreodată.
Minunat!
Spune-mi că avem Nutella și banane pe pâine integrală.
Așa cum vă place.
- Dați-mi mesaj dacă mai doriți ceva. - Mersi.
Mandrake e o minune.
Un magician.
Foarte bine.
- Ai tot ce-ți trebuie? - Și încă cum?
Bun.
Abby, am vrut neapărat să vorbesc cu tine.
E important.
E motivul pentru care te-am chemat aici.
E clar că avem o conexiune profundă.
Știu că o să pară cam brusc, dar ascultă-mă până la capăt.
Telefoanele astea nu-mi dau pace!
Îl pun pe modul silențios.
Bine.
Unde eram?
Important.
Conexiune. Poate părea brusc.
Cred că știm amândoi ce voi spune, așa că o s-o spun direct.
Mă scuzați. E Warren, din Bali. Cică e urgent.
Warren zice mereu că e urgent.
Îmi pare rău, Abby. Scuză-mă.
Vin imediat. Nu-ți uita gândul.
Jess? Îți fac legătura.
Bree, am o problemă.
Cât pentru două surori?
Bree, e și Jess în apel. Am nevoie de ajutor.
Unde ești?
Într-un castel din Pennsylvania.
- Vreau și eu! - Termină! Concentrează-te.
Sunt cu Evan.
Cred că aveați dreptate. M-a răpit.
Ce ți-am spus noi?
Ți-am zis.
Nu mă ajutați deloc.
- Ce a zis? - A zis: „Vreau să vorbesc cu tine,
avem o legătură și poate ți se pare brusc.”
- Așa a zis? - Și după aceea?
- Nimic. Ce fac? - Ce vrei să faci?
Să-i iau elicopterul și să fug.
Are un elicopter?
Jess, concentrează-te!
- Trebuie să închid. - Sună-ne, altfel nu te iertăm!
Scuze. O furtună tropicală distruge un proiect din Bali.
Am revenit. Le-am zis să nu sune nimeni, ca să ne concentrăm.
Bine.
Pe ce să ne concentrăm?
Spuneam că avem o conexiune adevărată și, chiar dacă pare brusc…
Evan, trebuie să te opresc.
- Poftim? - Nu te pot lăsa să continui.
Sunt flatată.
Dar sentimentele mele pentru tine sunt total…
Vai… mie!
Stai așa. Ai crezut cumva…
Nu am crezut nimic. Surorile mele mi-au băgat în cap.
- Credeai că te invit în oraș? - Păi…
Nu, nu e vorba de asta.
Voiam să-ți ofer o poziție în compania mea.
- Pentru că avem o conexiune. - Exact.
Ești unul dintre cei mai deștepți oameni pe care i-am întâlnit.
- Vreau să vii în Kincaid Group. - În primul rând,
sunt flatată. Am mai zis asta, dar din alte motive.
În al doilea rând, nu.
- Nu? - Nu.
Nu plec de la O'Brien Construction and Development.
E o afacere de familie.
- Înseamnă enorm pentru mine și tata. - Bine.
Îmi place loialitatea.
Loialitatea e bună. E admirabilă.
Știu. Dacă aș cumpăra O'Brien Construction?
- Teoretic, ai lucra încă… - Evan, nu poți cumpăra la nesfârșit.
Ba da. Asta e frumusețea.
Apreciez oferta,
dar sunt mulțumită cu ce am.
Bine.
Respect alegerea.
Asta era oferta mea.
Te răzgândești?
Există și lucruri mai importante ca banii.
Mulți spun asta. Nu e adevărat în toate cazurile.
Gândește-te la asta.
Preferi un sandvici cu Nutella și banane sau cu trufe și caviar?
Hai să mergem la ședința aceea.
Creativitatea nu se poate preda.
Așa că ce caut eu aici?
Vreau să vă arăt că știți deja să fiți creativi.
De câte ori spuneți o poveste sau o glumă, de câte ori cântați un cântec,
faceți o schiță sau inventați o scuză ca să scăpați de ceva,
sunteți creativi. Iată ce vreau să faceți.
Vreau să scrieți ceva din care să aflu cine sunteți.
Nu cine erați…
nu cine vreți să fiți.
Cine sunteți acum.
Cea mai bună zi, cea mai proastă zi.
Două mii de cuvinte.
Nu folosiți laptopurile, scrieți pe hârtie. La treabă!
Ăsta a fost timpul pe ziua de azi.
Nu predați lucrările. Păstrați-le până data viitoare.
Ne vedem atunci.
Nu știam că participi la curs.
Am vrut să văd despre ce e vorba.
Asta e ce am scris eu.
Te aștept afară dacă vrei să discutăm. Sau…
Dacă nu, înțeleg.
Bine.
E bine scrisă.
Bine că nu ești în clasa mea. Stricai media.
Mă interesează conținutul, nu stilul.
Conținutul a fost emoționant.
Bree, nu vreau să mă eschivez de la ce am făcut.
Mă bucur că mi-ai dat ocazia să-mi explic motivele.
Înțeleg.
Da. Jurații nu au putut înțelege.
Bree, eu…
Înțeleg dacă vrei să pleci.
Sunt aici.
- Ce urmează? - Nu știu.
Este ceva complet nou pentru mine.
Trebuie să răspund. Scuze.
E ofițerul meu.
Ofițerul supraveghetor.
Răspunde.
Domnule Sullivan!
Da. Vin chiar acum.
Am întârziat puțin.
Știu. Nu se va mai întâmpla.
Sunt conștient.
Ne vedem curând, dle.
De ce ești conștient?
Dacă mai fac o greșeală, mă întorc la închisoare.
Asta e realitatea.
Și ai întârziat pentru că…
Am venit să te văd.
- Fugi! - Da.
- Nu mai sta! - Bine. Așa fac.
Bine. Pa!
Bine.
Buzz, o să ne plimbăm cu avionul.
Dar te avertizez că sunt cam nevorbit.
Sper că încă știi să asculți.
Mandrake te duce pe aerodrom. O să ajungi în Cleveland în timp util.
Excelent!
- Apropo de mai devreme… - Am uitat deja.
Serios? Ai adus vorba de mai multe ori.
- Recunoaște că e amuzant. - Tu ai formulat așa fraza.
„S-ar putea să pară brusc.”
Poate că am folosit o formulare ciudată.
Voiam doar să te fur de la tatăl tău și să te aduc la firma mea.
- Nu am vrut să te răpesc. - Deci se face asta.
Nu am încercat niciodată în mod voit.
Ia zi-mi! Dacă asta ar fi fost o răpire…
- Dar nu a fost. - Dar dacă ar fi fost, ipotetic…
Ce părere ai avut? Ai vreo sugestie?
Păi… Dacă aș fi fost în dispoziție să fiu răpită de cineva…
aș fi fost impresionată.
- Ipotetic. - Desigur.
Trebuie să răspund. Distracție plăcută în Țara Castanilor!
Nu îl înțeleg deloc.
Au încercat mulți, Abby.
Bine.
Sper că tatăl vostru se întoarce. Curând se întunecă.
Nu-ți face griji, mamă. Pilotează de ani de zile.
Știu. Îmi fac griji aiurea.
Aveți nevoie de ceva?
- Eu aș mai bea o cafea, vă rog. - Sigur.
- Cum e să fii locotenent? - E extraordinar.
Întocmești multe acte.
Consulți harta municipală, refaci normele de siguranță.
E mai palpitant decât să stingi incendii.
Soțul meu a ajutat la o naștere la supermarket, departamentul congelate.
Mama a făcut mai toată treaba.
- Îți place noua responsabilitate. - Trebuie să mă obișnuiesc.
De ce? Ce vrei să spui?
Bree, cum a fost prima ta zi ca profesor?
Sunt doar lector invitat.
A fost intimidant.
A fost…
Mulți ochi care te fixează, așteptând să îi înveți ceva.
Mi-am dat seama că pot învăța multe de la ei.
Studenții îl învață pe profesor în aceeași măsură în care el îi învață pe ei.
- Da. - E decofeinizată, nu?
După ora 20:00, întotdeauna.
Corect. Atunci de ce sunt agitat?
Ți-ai investit economiile într-o afacere nouă.
Nu știi dacă vei avea succes.
Exact! Mersi că mi-ai amintit.
Se întunecă. Știe că nu-mi place să zboare noaptea.
Mamă, sunt sigură că e bine.
Probabil că a aterizat deja.
Ai dreptate.
Mă duc să sun la aerodrom. Probabil discută cu echipa de la sol.
Sper să ajungă curând.
De ce așa grabă?
Nimic. Poate aștepta.
Connor, cum merge cu noul cabinet?
Încet, dar sigur. Avem câțiva clienți.
Am o dispută de plan urbanistic și una de cadastru.
Palpitant, ca ce fac eu acum.
Ar trebui să analizezi aplicațiile care fac recenzii
și să le dai în judecată.
Las-o baltă, Jess!
Cică Mick nu s-a întors încă.
Ultimul contact radio a fost la 16:30.
Au încercat să ia legătura cu el.
Nu a răspuns.
Subtitrarea: Cristian Mircea Drăghici
Din episoadele viitoare…
Paza de Coastă a primit un apel SOS, apoi a pierdut legătura.
Megan, ai nevoie de ceva?
Am nevoie de Mick.
- Ce faci, tată? - Am o problemă.
Ăsta e ultimul test antidrog. Nu arată bine, Luke.
Îmi trebuie o asistentă.
- Bună! - Margaret Keller. Bine ai venit!
- Ești bine? - Te țin eu.
Scoate asta!