- Az előző részekben: - Mike Herrmann lesz az új kapitány.
Maga pedig az új hadnagy, ha szeretné.
Nem érzem irántad azt, amit te irántam.
- Egy szóval se többet! - Megoldható valahogy,
hogy más legyen a pártfogó tisztem?
Nálad van a társulásunkat lezáró egyezség?
- Volt időm gondolkodni. - Várja önt a gépe, uram.
Mondja le a repülőt! Chesapeake Shoresban maradunk.
Hányadik hónapban van? A tekintetükből úgy látom,
tőlem hallják először. Ön babát vár.
- Kisbabánk fog születni. - Igen.
- Anya leszel. - Te meg apa.
De nem árulhatjuk el senkinek az első… Mit is szoktak mondani?
Az első trimeszter végéig.
Nagyon nehéz lesz titokban tartani.
De így a legjobb.
Amíg nem biztos, hogy minden rendben.
És… tudom, hogy beszéltél a parancsnokkal a hadnagyi előléptetésről,
és hogy még nem akarod abbahagyni a vonulásokat.
Nem utasítottam vissza.
Elfogadtam.
- Tényleg? - Igen. Ideje feljebb lépni.
Taníthatok az újoncoknak pár dolgot.
És dob!
És gól!
Hát… meg is vagyunk.
Csodát művelt ezzel a hellyel apa csapata!
A saját ügyvédi irodád.
- Az első hívásod! - Ki tudja a számot?
Remek kérdés.
Connor O'Brien ügyvéd.
Igen, nagyi, te vagy az első telefonáló.
Nem tudom. Megkérdezem. Abby, Jay megint eljön vacsorára?
- Szerintem igen. - Megint?
Igen, megint.
Kösz. Jay kedvence lesz. Párolt marhasült.
Na, menjünk, ügyvéd úr!
Csak még egy utolsó simítás.
Jól van.
Voilà.
- Lenyűgöző! - Ugye?
- Ezt lefotózom. - Oké.
Rendben.
CONNOR O'BRIEN ÜGYVÉD
- Ez az. - Meg is van.
Mondtam, hogy veszélyes saját céget indítani.
- Itt a posta. - Rendben.
- Tényleg elmenjek Clevelandbe? - Itt az ideje.
Tedd helyre őket! Vágj hozzá olyan New York-i, hivatalos, ijesztő arcot!
Oké.
Erre a nézésre gondolsz?
- Hű! Ez félelmetes volt. - Még nem felejtettem el.
Evan Kincaid azt akarja, hogy beszéljek a vezetőségével Pennsylvaniában.
- Útba esik. - Mint az én egyik régi üzleti utam.
A következőre te mész, mert nem akarok folyton távollévő szülő lenni.
- Persze hogy nem. - Ez a csomag neked jött.
Kinyitnád, kicsim? Be kell fejeznem a tervrajzot.
- Oké. - Mi az?
Valakinek a hamvai.
- Valakinek a mijei? - Hamvai.
Valakinek a hamvai.
„Mick! Jó barát voltál. Segítettük egymást a legnehezebb
pillanatokban. A régi idők emlékére megtennéd,
hogy szétszórod a hamvaimat a Chesapeake-öböl szigeteinél?
Ott töltöttem életem legszebb napjait.”
Kedves, de szomorú.
Valóban.
- De ki lehet az illető? - Az nincs itt.
Ó, nagyszerű!
Jó, a hétvégén.
Kösz, Carter. Nagyon fontos ez nekem.
Carter Milburn, az egyik legbefolyásosabb műkritikus a keleti parton.
Ha eljön a hétvégén, Erin Kinley-nek leesik majd az álla.
Látni fogja, hogy nekem is vannak még kapcsolataim.
Naná, ha valaki idáig eljön, hogy segítsen neked.
Carter bármit megtenne értem.
Az adósom. Nem is kicsit.
- Érdekes sztori lehet. - Talán jobb, ha nem ismered meg.
Halló? Igen, szia, Donna!
Jó. Biztos?
Renden, kösz szépen. Szia!
A postáról hívtak. Megkértem őket, hogy derítsék ki,
honnan érkezett az a csomag.
Az urna? És tudják?
Igen, a virginiai Culpeperből, egy idősotthonból.
Azok pedig egy bizonyos Eugene Segar hamvai.
Eugene Segar? Nem ismerős ez a név.
Nekem sem.
- Akkor… - Nem.
Mondtam már, milyen szexis rajtad a jegygyűrű?
Pont erre gondoltam veled kapcsolatban.
- Megyek. - Ne, én jövök.
- Menjünk együtt, férjuram! - Rendben, nejem.
Üdv, Mr. McNear!
Legalább a csengő működik.
- Miben segíthetünk? - A madaraik összepiszkították
az új Lexusomat.
Igazából nem a mi madaraink.
De azonnal szólunk a madárigazgatóságnak, uram.
Gúnyolódni próbál?
Bocsánat, nem. Letakarítjuk az autóját.
És nagyon döcögősen megy a wifi. Alig tudtam felcsatlakozni.
Elnézést kérek érte, uram. Máris megnézem a modemet.
- Remélem, a reggelivel semmi gond. - Az rendben volt.
Csak túl hideg volt a vaj. Kilyukasztotta a pirítóst,
- mikor rákentem. - Nem fordul elő újra.
- Magam melegítem fel. - Ajánlom is!
Ha így szenved, miért itt száll meg mindig?
Passz. Lehet, hogy ő is az a fajta, aki imád panaszkodni.
- Akkor megkapja tőlünk, amit akar. - Pontosan.
- Segíthetek? - O'Brien hadnagyot keresem.
Nem ér rá, a tűzvédelmi előírásokat tanulmányozza.
- Ajándék? - Talán.
Nekem?
Nem igazán, de nyisd ki!
Olyan cuki, hogy nem hagyhattam ott.
Már csak egy pici lovacska és tehenecskék kellenek.
Megoldható.
Egy órával hamarabb lesz a tűzvédelmi értekezlet.
Jó, öt perc, és jövök.
Mikor mondhatjuk már el? Kezd az agyamra menni,
- hogy titkolnunk kell. - Nem csak neked.
- És ha elmondanánk ezen a héten? - Miért is ne? Csak a családoknak.
Megérdemlik, hogy tudjanak róla.
Négy napig távol leszek, és a lányok azt mondják, nekik nem gond.
Nagyi és apa vigyáznak majd rájuk, de…
- A nénikéik is törődjenek velük? - Igen!
- Segítünk. - Mi az, hogy!
- Rendben. - Amúgy hova mész?
Ohióba kell utaznom apa megbízásából tüzet oltani,
és Evan szeretné, hogy beszéljek az igazgatótanácsával.
- Evan? - Evan?
A repülőjével Pennsylvaniába visz, szóval útba esik.
- Elvisz? - Pennsylvaniába?
Igen. Visszhangzom?
Jaj, nincs az égvilágon semmi Evan Kincaid és köztem!
Persze, nincs.
Nem, de ez egy tipikus trükk.
- A romantikus elreppentés. - Romantikus elreppentés?
- Olyan is van? - Hogy van-e?
- Sosem hallottál róla? - Elröppent
valami romantikus helyre.
Pennsylvaniában?
- Sosem repítették el romantikusan. - De szomorú!
Nem hallottatok még egyszerű munkakapcsolatról
- egy férfi és egy nő között? - Milliószor.
De láttunk ám titeket együtt. Tapintható a feszültség.
Fesz…? Azért, mert feszültté tesz engem.
- Nem jó értelemben. - Gondoltál már arra,
- hogy Evan érez valamit irántad? - És te mit érzel iránta?
Romantikusan elreppentik.
De még mennyire!
Muszáj ezt magaddal cipelned mindenhova?
Nem hagyhatom az irodában. Nem értem. Olvastad a levelet.
Hogy jelenthettem ennyit neki, ha nem is emlékszem rá?
Megan, jött valaki hozzád.
Carter!
- Megan! De örülök! - Én is.
Nahát! Pontosan így képzeltelek el.
A parton, miközben tündököl a nap a vízen. Idillikus.
Carter Milburn, bemutatom Mick O'Brient.
Persze, a volt férj.
És ön…
Nell O'Brien, az anyós.
A volt anyós?
Fiacskám, nem létezik olyan, hogy volt anyós.
- Ott a pont. - És milyen volt a repülőút?
Borzalmas.
Amit manapság első osztályként adnak, az egy vicc.
Nos, rohannunk kell.
Vacsorára visszaérünk. Erin Kinley már biztos ott van.
És feni a körmeit. De majd én lecsippentem neki!
Mick, biztos, hogy nem akarsz jönni?
Csak untatná a művészeti eszmecserénk.
Ja, ismertek minket, vidékieket. Könnyen elunjuk magunkat.
Hamarosan jövünk.
- Azt hiszem, nem csípem az ürgét. - Én sem.
- Szóval ezzel mihez kezdesz? - Gőzöm sincs.
Nem igazán szórhatom szét a hamvait, ha azt sem tudom, kicsoda.
Kell hogy legyen róla egy gyászjelentés.
Nincs.
Tudod, ez nagyon szomorú. Gyújtok egy gyertyát érte.
- Akkor már értem is gyújtanál egyet? - Édesem, érted mindig gyújtok.
- Luke! - Szevasz, Connor!
- Szia! - Adhatok valamit?
Egy sör jöhetne.
A pártfogó tiszteddel kapcsolatban beszélnék veled.
Jó.
Megkerestem a barátomat a próbaidő hivatalnál.
Bocs, de ezért nem tudok fizetni.
Az első melóm önálló ügyvédként. Ingyen csinálom.
Kösz. Hálás vagyok érte.
- Egészségedre! - Bocs.
Allergia.
Takarítottam a raktárat, és csupa por volt.
Szóval mit tudtál meg?
Jött a szokásos panaszkodás a kevés pénzről,
a megterhelő munkájukról. De sajnos azt kell mondjam, Luke,
nagyon nehéz lecserélni a pártfogó tisztet.
Panaszt kell benyújtanod alapos okkal,
és ha nem fogadják el, maradsz ugyanannál.
Sullivan nem hagyná annyiban a dolgot.
Félek, hogy nem.
Viszont Barry, a barátom a hivatalban
figyel az érdekedben, és megmozgat pár szálat.
Kösz.
- A söröd. - Köszönöm.
Szívesen.
- Ma este találkám van itt Breevel. - Szuper!
- Elmondtad neki? - Nem.
Még nem. Próbálok erőt gyűjteni hozzá.
Meglepően ritka beszédtéma.
„Mi a kedvenc zenéd? A kedvenc színed?
Börtönviselt vagy?”
De ma este elmondom neki.
- Igen? - Igen.
Rendben. Jó ember vagy.
- Bree, szia! - Szia, Jerry!
Találkozhatnánk ma délután? Beszélnék veled az irodámban.
- Igen, persze. - Oké.
- Bajban vagyok? Előtte megsúghatod. - Nem, semmi ilyesmi.
Csak én…
Tudod, mit? Felejtsd el! Sajnálom.
Ne! Miről van szó?
Csak…
Láttam, hogy Luke Tatummal táncoltál az esküvőn…
- Oké. - Ismerem azt a srácot a gimiből…
- Jerry! Jerry? - És…
Amit mondtam, annak Luke-hoz semmi köze.
Nem, tudom. Nem féltékenység. Nem erről van szó. Csak…
Hallottam Luke-ról valamit…
- Nem… - Nem emlékeztem, mi az…
- Ez nem… Ne csináljuk! - Bree, mennyire ismered Luke-ot?
- Elég jól. - Tudtad, hogy most jött ki a börtönből?
Van egy barátom a jogi osztályon, utánanézett a dolognak.
Kiderült, hogy Luke Tatumot súlyos testi sértésért küldték rács mögé.
Három évet ült, Bree, a North Branch Börtönben.
Nem mondta el neked, igaz? Bree!
Bree, várj! Én…
Mi a baj, Jess?
Tudod, mennyi ötcsillagos értékelést kaptunk a Yelpen?
- Tudom, mert folyton beszámolsz róla. - És itt az első lehúzó értékelés.
Az első rossz vélemény! Azt jelenti, hogy működünk.
- Nem vicces. - Azt hittem,
a nővéreid írják az ötcsillagos értékeléseket.
Nem ők.
Kiérdemeltük a jó értékeléseket.
Ezt viszont nagyon nem. Nézd!
Egy csillag.
Durva.
Nem ismerős a név. Kamu lehet.
Gondolod, hogy ez Mr. McNear?
- Említi a hideg vajat? - Nem, de minden mást igen.
Jess, nem felelhetünk meg mindenkinek. A rossz értékelések is részei a dolognak.
Nos, én profi leszek,
nagyon kedvesen válaszolok az értékelőnek,
és felajánlom, hogy kárpótoljuk, ha visszatér.
„Silány a sült lazac”?
Elment ennek az esze?
A sült lazacom egyszerűen csodálatos.
Mekkora hülye!
Na, látod?
Szia! Hogy s mint?
Te börtönben voltál?
- Ki mondta el? - Nem számít.
Az a lényeg, hogy nem te.
El akartam mondani.
Jó, de ezt már úgysem tudhatom biztosan, nem igaz?
Tényleg nem.
Súlyos testi sértésért ítéltek el?
Igen.
Biztos tudni akarod, én tettem-e. Vagy ártatlanul ítéltek-e el.
Igen. Te tetted?
Én.
Három évet kaptam, egyet elengedtek jó magaviseletért.
Miért?
Miért a súlyos testi sértés vagy a jó magaviselet?
Miért nem mondtad el?
Nem akartam, hogy úgy nézz rám, ahogy most.
A HÍD
Erin, három ügyvéd is megnézte a Driscoll-lal kötött szerződésed,
és komoly hiányosságokra bukkantak.
Fiam!
- Szép napot! - Szia, anya!
- Jól bevásároltál. - Kösz.
Megan és Carter jó csapatot alkotnak, igaz?
Igen.
Valóban.
Lehetett közös pont a múltjukban?
- Közös pont? - Érted, mire gondolok.
Nos, Megan 17 évet töltött New Yorkban
teljesen egyedül.
Gondolom, csak volt valakivel közös pontja.
- Neked talán nem volt? - Talán.
Meséltél Megannek Martháról?
- Ezer éve… - Közös pont.
Jó, talán van egy kicsi… icipici dolog.
Eljött ide ez a fickó…
- Miért nem beszélsz erről Megannel? - Nem tudom, van-e jogom hozzá.
Azt sem tudom, hogyan állunk egymással.
Közelebb sodródtunk, de nem köteleztük el magunkat.
Talán itt az ideje, hogy megtegyétek.
Szeretlek.
Én még jobban téged.
Bree!
Szia!
Figyelj!
Sajnálom.
- Nem így akartam elmondani. - Pontosan ezt akartad.
Jó, talán nem kellett volna beleártanom magam, de féltelek.
És… tudnod kell, mibe vágsz bele.
Oké, Jerry, de ez csakis az én dolgom.
És nincs jogod elítélni Luke-ot.
Nem tudod, min ment keresztül.
- Te tudod? - Én…
- Gondolom, előadott egy könnyes sztorit. - Nem.
Nem tette.
Mert nem hagytam… Mindegy.
Hála a Marylandi Művészeti Alapítványnak,
és hogy az ügyvédek hiányosságokat találtak a szerződésben,
- úgy néz ki… - Megan O'Brien újra összehozta.
Driscoll-kiállítás nyílhat itt, Chesapeake Shoresban.
Még semmi sem biztos. De nagyon így fest.
Mindjárt jövök.
- Szevasz, Finley! - Mick?
- Jól vagy? - Igen, csak töltök még bort.
- Kérsz? - Nem.
Nem kedveled Cartert, igaz?
Megmentette a kiállításodat. Szerintem ez nagyszerű.
- De őt nem kedveled? - Nem igazán.
- Gond? - Nem.
- Csak… - Nem kedvelhetjük ugyanazokat.
Tényleg nem.
Azt hiszem.
Volt valami kettőtök között?
Úgy érted, jártam-e vele?
Igen.
De az nagyon régen volt.
- Nem vagyok féltékeny. - Nem mondtam, hogy az vagy.
- Azt hiszem, erről még nem beszélgettünk. - Miről?
Hogy mi történt, amíg nem voltunk együtt.
- Apa, van egy perced? - Persze, mi az?
Megkerestem az idősotthont, ahol Eugene Segar elhunyt.
- És találtam valamit. - Igen?
Kinyomtattam egy fotót a helyi újság gyászrovatából.
Rossz nevet adtak meg. Eugene David Seigal.
Ezt nem hiszem el!
Ő Buzz!
Üdv! Két mangómambót kérünk mindennel.
- Apa, miért vagyunk itt? - Nem szereted a mangómambót?
De, csak azt hittem, Buzzról fogsz mesélni.
Ó, Buzz…
Na igen. Emlékszel erre a helyre?
Életem legszebb óráit töltöttem itt.
Csak egy éve van itt a Juicy Juice.
Igaz.
- De emlékszel, előtte mi volt itt? - A Rákkunyhó?
- És előtte? - Gőzöm sincs.
A Vitorlás.
A város legjobb bárja. A legjobb emberekkel, a legjobb csapossal.
- Buzz volt a csapos? - A legjobb csapos a keleti parton.
Tökéletes Margaritát kevert remek tequilával, frissen facsart lime-lével,
nem túl édesen, pont megfelelő mennyiségű sóval,
és órákon át hallgatta az ember problémáit.
- Mint egy pszichológus. - Jobb.
Hány pszichológus szolgál fel sült földimogyorót?
Kideríthetem.
Azon a nyáron ment el anyád. Nagyon… megviselt mindannyiunkat.
Igen, emlékszem.
Sohasem meséltél róla.
Nagyon nehéz év volt.
Napi 17 órát dolgoztam,
és szinte alig voltam otthon.
Ő intézett titeket egyedül.
Aztán egy nap kaptam…
Kaptam egy háromoldalas levelet, amiben azt írta, ne menjek többé haza,
ha…
Bocs.
Erősnek kellett maradnom miattad és a testvéreid miatt.
Ilyennek neveltek, tudod?
Tudom.
De itt Buzz-zal
mindenről beszélhettem, akármiről.
Elmondtam neki, mi bánt, ő is panaszkodhatott nekem.
Vitatkoztunk a politikáról, a baseballról, a fociról…
de legtöbbször csak hagyta, hogy beszéljek,
és csak mondjam, és…
És mikor a végére értem, annyit mondott: „Na ja, biztos nehéz.”
És nem is tudtad, hogy hívják?
Azt hittem, ő sem tudja az én nevem. Mindig csak „Margarita, jég, só” voltam.
Minden szerdán eljöttem ide a munka után.
Őrült egy nyár volt az. Emlékszel? Jess majdnem megbukott elsőben.
Connor eltörte a karját. Bree bezárkózott a jegyzetfüzetével.
Te hisztiztél, Kevin meg elkapta a mirigylázat,
És anya elment.
Igen, az is.
Ezért volt a bukás, a törés, a jegyzetfüzet és a mirigyláz.
Próbáltam segíteni nektek, mindegyikőtöknek, csak…
nem tudtam, hogyan.
Jól csináltad.
Akkor nem így gondoltad.
Fiatal voltam.
Én is.
Köszönjük.
- Örülök, hogy Buzz segített neked. - Nem is tudtam…
Fogalmam sem volt, mennyire fontos,
amíg egy nap eljöttem ide, és bezárva találtam a helyet.
Lehúzták a rolót.
Sosem tudtam neki megköszönni.
Most megköszönheted.
Igen. Kösz, Buzz.
- Buzzra! - Buzzra!
Szia, Evan!
- Készen állsz a találkozóra? - Igen.
- Hol találkozzunk? - Nyisd ki az ajtót!
A hintó előállt.
- Nem hintóval jöttél, ugye? - Nem, de mekkora poén lenne!
Hozom a bőröndöm.
- Szabad, Abby? - Köszönöm.
Szia, Bill! Hogy ityeg?
Jó csütörtökön?
Jó. Összehozzuk.
Mandrake, Bill csütörtökön, vegyünk neki ajándékot!
- Rám bízza, uram? - Jobbra nem is bízhatnám.
Bocs, Abby, az üzlet nem áll meg.
- Mandrake, irány a helikopter! - Igenis, uram.
A helimicsoda?
- Nem is válaszolt! - Ki?
Aki azt a borzalmas értékelést írta.
Válaszoltam neki kedvesen, újra meghívtam ide. De semmi. Zéró.
Nuku. És tudod, ez mit jelent?
Hogy nem is valódi vendég, különben elfogadta volna az ajánlatomat.
Biztos?
- Fogadok, hogy Ben Fogerty írta. - Ő ki?
Tudod. Akié a Shoreline Motel a 40-es úton.
Utálja a konkurenciát. Biztos azt akarja, hogy tönkremenjünk.
Felhívom, és beolvasok neki.
Ne! Jess, hagyd!
Írok egy rossz véleményt a moteljéről.
- A „borzadály” milyen jé? - Jess, ne már! Légy te az okosabb!
- Oké. De abban mi az élvezet? - Az, hogy…
Nincs benne élvezet. De így a helyes.
Miért annyira hálátlan dolog helyesen cselekedni?
Nem tudom, édesem.
Oké. „Borzadály.”
B-O-R…
Megérkeztünk.
Bocs a Harrisburg feletti turbulenciáért.
Semmi baj, az időjárást nem te irányítod. Mondd, hogy nem!
Nem, még nem. De király egy app volna.
- Gyönyörű ez a hely. - Kösz. Az egyik búvóhelyem.
- Micsodád? - Búvóhelyem.
Üdv, Evan! Készül a tea.
Henrietta, ön egy áldás!
Megyek, átöltözöm. Mandrake elkísér a teraszhoz.
Beszéljünk az értekezlet előtt!
Jó. Miről?
Magánjellegű.
- Hol a terasz? - Távolabb.
Hozom a golfkocsit.
Hozhatok még valamit?
Szerintem itt az emberiség össze szendvicse.
Csodálatos!
Ez ugye Nutella és banán teljes kiőrlésű kenyéren?
Ahogy szereti, uram. Üzenjen,
- ha óhajt még valamit! - Köszönöm.
Ez a Mandrake egy csoda!
Varázsló.
Nagyon jó!
- Van mindened? - Túl sok is.
Helyes.
Abby, nagyon szeretnék beszélni veled.
Fontos.
Igazából ezért hívtalak ide.
Egyértelmű, hogy egy nagyon mély kapcsolat alakult ki köztünk.
És tudom, hogy ez talán hirtelennek tűnik, de hallgass végig!
Átkozott telefonok! Nincs egy perc nyugi.
Lenémítom.
Oké.
Hol tartottam?
Fontos.
A kapcsolatunk. Hirtelennek tűnhet. Jó.
Azt hiszem, mindketten tudjuk, mit fogok mondani, szóval miért is ne?
Elnézést, uram, Warren az Baliról, és azt mondja, sürgős.
Warrennek mindig sürgős.
Sajnálom, Abby, bocsáss meg!
Mindjárt jövök. Szavad ne feledd!
Jess? Bejelentkezem.
Bree, kutyaszorítóba kerültem.
Kéthugicás kutyaszorítóba?
Bree, behívom Jesst. Kéne egy kis segítség.
Hol vagy?
Egy kastélyban Pennsylvaniában.
- Én is el akarok menni egy ilyenbe! - Elég! Figyeljetek!
Oké. Evannel jöttem ide.
És azt hiszem, igazatok volt. Ez egy romantikus elröppentés.
Na, mit mondtunk?
Megmondtuk.
Ez most nem segít.
- Mit mondott? - Azt, hogy beszélnie kell velem.
Kapcsolat alakult ki, és hirtelennek fog tűnni.
- Ezt mondta? - Utána mit mondott?
- Semmit. Elhívták. Mit csináljak? - Mit akarsz?
Elrepülni a helikopterével.
Helikoptere is van?
Jess, figyelj!
- Le kell tennem. - Hívj vissza minket, különben öri hari!
Bocsánat. Egy trópusi vihar okoz kalamajkát egy bali projektnél.
De visszajöttem. Szóltam, hogy ne zavarjanak, így koncentrálhatunk.
Rendben.
Mire koncentráljunk?
Ott tartottam, hogy igazi kapcsolat alakult ki közöttünk, és hirtelennek…
Evan, félbe kell hogy szakítsalak.
- Tessék? - Nem hagyhatom, hogy folytasd…
Igazán jólesik,
de az irántad táplált érzéseim teljesen…
Ó… Jaj!
Egy pillanat. Te azt hitted…?
Nem én hittem. A húgaim hitték, és bedumálták nekem.
- Azt hitted, hogy randira hívlak? - Hát…
Nem! Dehogy, semmi ilyesmi.
Fel akartam ajánlani egy állást a cégemnél.
- Mert kapcsolat jött létre közöttünk. - Pontosan.
Nem ismerek még egy ilyen okos, intelligens embert.
- Csatlakozz a Kincaid Csoporthoz! - Nos, először is,
jólesik. Ezt már mondtam, de más miatt.
Másodsorban… nem.
- Nem? - Nem.
Nem hagyom ott az O'Brien Építkezési és Fejlesztővállalatot.
Az a családi vállalkozás.
- Rengeteget jelent nekem és apának. - Rendben.
Ez tetszik. A hűség.
A hűség jó. A hűség csodálatra méltó.
Tudom. És ha megvenném az O'Brien Építkezési Vállalatot?
- Akkor elvileg te ugyanúgy… - Evan, nem vehetsz meg mindig mindent.
Dehogynem. Ez benne a szép.
Nos, értékelem az ajánlatot,
de teljesen jó nekem ott, ahol vagyok.
Rendben.
Tiszteletben tartom.
Ezt akartam ajánlani neked.
Elgondolkodsz rajta?
Evan, vannak a pénznél fontosabb dolgok.
Rengetegen mondják. Nem sokan gondolják komolyan.
Hát, akkor nézd a következőképpen!
Nutellás-banános szendvicset ennél, vagy szarvasgombás-kaviárosat?
Megyünk a vezetőségi értekezletre?
A kreativitást nem lehet tanítani.
Szóval mit keresek itt?
Azért jöttem, hogy megmutassam: már tudjátok, hogyan legyetek kreatívak.
Amikor elmeséltek egy történetet vagy egy viccet, elénekeltek egy dalt,
rajzoltok, vagy kitaláltok egy ürügyet, hogy megússzatok valamit…
akkor kreatívak vagytok. Úgyhogy a következőt kérem tőletek.
Szeretném, ha írnátok nekem valamit, amiből kiderül, hogy kik vagytok.
Nem arról, hogy kik voltatok…
vagy hogy kik akartok lenni.
Hanem a mostról.
A legjobb napotokról, a legrosszabbról.
Kétezer szót.
És ne számítógéppel. Papír és toll, oké? Kezdjétek!
Rendben, ennyi időnk volt.
Ne adjátok be a fogalmazásokat! Maradjon nálatok!
Viszlát a jövő héten!
Nem tudtam, hogy megnézed az órát.
Csak kíváncsi voltam rá.
És itt a feladatom.
Odakint leszek, ha szeretnél utána beszélni róla, vagy…
ha nem, azt is megértem.
Oké.
Ügyes írás.
Jó, hogy nem vagy a csoportomban, túl magasra tennéd a lécet.
Igazból jobban érdekel a tartalom, mint a stílus.
A tartalom megható volt.
Nézd, Bree, nem akarok mentséget keresni arra, amit tettem.
Csak örülök, amiért esélyt adtál, hogy elmagyarázzam, miért tettem.
Értem.
Na ja. Az esküdtszék nem értette.
Bree, én…
megértem, ha el akarsz menni. Értem.
Itt ülök.
- És most mi lesz? - Nem tudom.
Ez valami teljesen új nekem.
Fel kell vennem. Bocs.
A PT-m.
A pártfogó tiszt. Ezt…
Vedd csak fel!
Üdv, Mr. Sullivan!
Igen, uram. Jövök.
Csak… kis késésben vagyok.
Tudom. Nem fordul elő újra.
Tisztában vagyok vele.
Viszontlátásra, uram!
Mivel vagy tisztában?
Ha balhém lesz, megyek vissza a börtönbe.
Ez a helyzet.
És azért késel, mert…
Mert megnéztelek.
- Menned kéne. - Igen.
- Menj! - Oké. Megyek.
Jó. Szia!
Oké.
O'BRIEN ÉPÍTKEZÉSI ÉS FEJLESZTŐ VÁLLALATCSOPORT
Jól van, Buzz, egy kis repülőútra megyünk.
De vigyázz, van pár mondanivalóm! Remélem, még mindig olyan jó hallgatóság vagy.
Mandrake kivisz téged a reptérre. Időben odaérsz Clevelandbe.
Nagyszerű.
- Ami a korábbiakat illeti… - Ugyan! Már el is van felejtve.
Tényleg? Sokszor megemlítetted.
- Valld be, hogy vicces! - Ahogy megfogalmaztad!
„Hirtelennek tűnhet.”
Jó, talán kicsit furán mondtam.
De csak el akartalak happolni az apádtól üzletileg.
- Ez nem romantikus elreppentés volt. - Akkor létezik?
Még sosem próbáltam. Szándékosan legalábbis.
Mondd csak, ha mégis az lett volna…
- Ami nem volt. - De ha az lett volna, tételezzük fel…
Mi a véleményed? Jó volt?
Hát, ha olyan hangulatban lettem volna, hogy valaki elrepítsen romantikusan…
azt hiszem, elröppentem volna.
- Elméletben. - Elméletben persze.
Ezt fel kell vennem. Érezd jól magad Ohio államban!
Nem tudok kiigazodni rajta.
Sokan megpróbálták, Abby.
Oké.
Remélem, jön az apátok. Mindjárt teljesen besötétedik.
Biztos semmi baja. Évek óta repül.
Tudom. Aggódom. Butaság.
Kér valaki valamit?
- Én kérnék még egy kávét. - Rendben.
- Sarah, milyen hadnagynak lenni? - Remek.
Egy csomó papírmunka.
A térképet bújom, tűzvédelmi terveket módosítok.
Sokkal izgibb, mint a tűzoltás.
A férjem közben levezetett egy szülést egy szupermarket mirelitrészlegén.
Főleg a kismama dolgozott.
- Tetszik neked ez az új helyzet. - Meg kell még szoknom.
Miért? Hogy értitek?
Bree, hogy telt az első napod egyetemi tanárként?
Csak vendégelőadó vagyok.
És ijesztő volt.
Igen, annyi…
Annyi szem bámul rád, várva, hogy taníts nekik valamit!
Rájöttem, hogy sokat tanulhatnék tőlük.
A tanulók ugyanannyit adnak a tanárnak, mint amennyit a tanár tanít a tanulóknak.
- Igen. - Ez koffeinmentes, ugye?
Nyolc után mindig az.
Akkor miért vagyok ilyen ideges?
Mert minden pénzed kidobtad egy új vállalkozásra,
és nem biztos, hogy bejön.
Hát persze! Kösz, hogy eszembe juttattad.
Besötétedik. Nem szeretem, ha este repül.
Anya, biztos minden rendben van vele.
Valószínűleg már le is szállt.
Igazatok van.
Felhívom a repülőteret. Biztos a földi személyzettel cseverészik.
Remélem, hamarosan itt lesz.
Mi ez a sietség?
Semmi. Ráér.
Szóval, Connor, hogy megy az új ügyvédi meló?
Lassan, de biztosan. Van pár ügyfelem.
Egy telekhatárvita: két szomszéd harcol az ingatlanjaik határvonala miatt.
Olyan izgalmas, mint az én munkám.
Tudod, mit csinálhatnál? Nézd meg az internetes értékelőappeket,
és pereld be őket rágalmazásért!
Felejtsd már el ezt, Jess!
Azt mondták, Mick még nem ért vissza.
Az utolsó rádiókapcsolat 4:30-kor volt.
Próbálták az imént hívni.
Nem válaszolt.
A feliratot fordította: Gelléri Péter
A következő részben:
A barátom hívott a parti őrségtől. Segélyhívást kaptak, de megszakadt.
Megan, szükséged van valamire, szívem?
Mickre van szükségem.
- Szia, apu! Mi a helyzet? - Egy kis balszerencse.
Ez a legutóbbi drogteszted. Nem állnak jól a dolgok, Luke.
Kellene egy asszisztens.
- Szia! - Margaret Keller! Üdv a fedélzeten!
- Jól vagy? - Foglak.
Vegyétek ezt le!