‫בפרקים הקודמים:‬
‫שרה, מייק הרמן יהיה הקפטן החדש.‬
‫ואת תהיי הסגנית החדשה, אם תרצי.‬
‫לא נראה לי שאני מרגישה כלפיך‬ ‫כמו שאתה מרגיש כלפיי.‬
‫אין צורך להוסיף אף מילה.‬ ‫-יש משהו שאוכל לעשות‬
‫כדי להחליף קצין מבחן?‬
‫יש לך את ההסכם לפירוק השותפות בינינו?‬
‫היה לי זמן לחשוב.‬ ‫-המזוודות ברכב והמטוס מוכן.‬
‫תבטל את המטוס. אנחנו נשארים בחופי צ'סאפיק.‬
‫באיזה חודש את? לפי המבטים הריקים שלכם,‬
‫אני הראשונה שמספרת לכם. את בהיריון.‬
‫יהיה לנו תינוק.‬ ‫-כן.‬
‫את תהיי אמא.‬ ‫-ואתה תהיה אבא.‬
‫אבל לא כדאי לספר לאף אחד במשך... כמה זמן?‬
‫לפי הספר, בטרימסטר הראשון.‬
‫יהיה קשה להסתיר את זה מכולם.‬
‫אבל עדיף ככה.‬
‫עד שנדע באופן ודאי שהכול בסדר.‬
‫חוץ מזה, אני יודע שדיברת עם המפקד‬ ‫על משרת הסגנית‬
‫ואני יודע שאת לא מוכנה‬ ‫להפסיק לצאת לשטח, אבל...‬
‫לא סירבתי.‬
‫קיבלתי את ההצעה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. נראה לי שהגיע הזמן להתקדם.‬
‫אני יכולה ללמד מגויסים דבר או שניים.‬
‫הוא זורק.‬
‫הוא קולע.‬
‫זהו זה.‬
‫הצוות של אבא עשה פה עבודה מדהימה.‬
‫משרד עריכת דין משלך.‬
‫ושיחת הטלפון הראשונה.‬ ‫-למי יש את המספר הזה?‬
‫שאלה מצוינת.‬
‫קונור או'בריאן, עורך דין.‬
‫סבתא, את הראשונה שהתקשרה.‬
‫לא יודע, אני אשאל.‬ ‫אבי, ג'יי מגיע שוב לארוחת ערב?‬
‫נראה לי שכן.‬ ‫-שוב?‬
‫כן, שוב.‬
‫תודה. אוכלים את המנה האהובה על ג'יי.‬ ‫צלי קדרה.‬
‫בסדר. בוא נצא מפה, מר עורך דין.‬
‫רק טאץ' אחרון לסיום.‬
‫בסדר.‬
‫בבקשה.‬
‫שלט מרשים.‬ ‫-נכון?‬
‫אני אצלם.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב.‬
‫- קונור או'בריאן‬ ‫עורך דין -‬
‫בסדר.‬ ‫-הנה הוא.‬
‫תזכור שאמרתי לך שהקמת עסק זה דבר מסוכן.‬
‫הדואר הגיע.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, אתה בטוח שאתה רוצה שאני אסע לקליבלנד?‬ ‫-אני חושב שהגיע הזמן.‬
‫תוכלי להעמיד אותם במקומם.‬
‫תשתמשי בפרצוף העסקי הכועס שלך,‬ ‫בנוסח ניו יורק.‬
‫בסדר.‬
‫הפרצוף הזה?‬
‫לעזאזל, זה באמת היה מפחיד.‬ ‫-יופי, לא איבדתי את זה.‬
‫למען האמת, אוון קינקייד רוצה שאדבר‬ ‫עם חבר המנהלים שלו בפנסילבניה.‬
‫אני מניחה שזה בדרך.‬ ‫-נשמע כמו אחת הנסיעות העסקיות שלי מפעם.‬
‫כן, ואתה תיסע בפעם הבאה,‬
‫כי אני לא רוצה להפוך להורה נעדר.‬
‫ממש לא.‬ ‫-החבילה הזו בשבילך.‬
‫את יכולה לפתוח אותה, מותק?‬ ‫אני צריך לסיים את התוכניות האלה.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה?‬
‫זה אפר של מישהו.‬
‫מה זה?‬ ‫-אפר.‬
‫כד אפר של מישהו.‬
‫"מיק. היית חבר נהדר. עמדנו זה לצד זה‬
‫ברגעים הכי קשים במהלך חיינו.‬ ‫לזכר ימים עברו,‬
‫האם תוכל לפזר את האפר שלי‬ ‫ברחבי איי מפרץ צ'סאפיק?‬
‫זה המקום שבו ביליתי‬ ‫את הרגעים המאושרים בחיי."‬
‫מתוק אבל עצוב.‬
‫בהחלט.‬
‫אבל מי זה?‬ ‫-לא כתוב.‬
‫נהדר.‬
‫כן, בסוף השבוע הקרוב.‬
‫תודה, קרטר. אני מודה לך מאוד.‬
‫זה היה קרטר מילבורן,‬ ‫אחד ממבקרי האומנות המשפיעים ביותר‬
‫בחוף המזרחי.‬
‫כשהוא יגיע בסוף השבוע,‬ ‫הלסת של ארין קינלי תצנח ותיפול על הרצפה.‬
‫היא תראה שגם לי יש עדיין קשרים.‬
‫נשמע ככה, אם מישהו בא עד לפה כדי לעזור לך.‬
‫קרטר יעשה הכול בשבילי.‬
‫הוא חייב לי בגדול.‬
‫נשמע כמו סיפור מעניין.‬ ‫-סיפור שעדיף לך לא לדעת.‬
‫הלו? כן. היי, דונה.‬
‫בסדר. את בטוחה?‬
‫טוב, תודה רבה. ביי.‬
‫זה היה מהדואר. התקשרתי אליהם‬ ‫כדי לראות אם הם יוכלו לברר‬
‫מאיפה הגיעה החבילה ההיא.‬
‫כד האפר? נו, הם גילו מאיפה?‬
‫כן. הוא הגיע מבית אבות בקולפפר, וירג'יניה.‬
‫מתברר שהאפר שייך לאדם בשם יוג'ין סיגר.‬
‫יוג'ין סיגר? אני ממש לא זוכרת שם כזה.‬
‫גם אני לא.‬
‫אז...‬ ‫-אני לא...‬
‫- האכסנייה‬ ‫באיגל פוינט -‬
‫אמרתי לך כמה אתה חתיך‬ ‫עם טבעת הנישואין הזו?‬
‫חשבתי בדיוק ככה לגבייך.‬
‫אני אלך.‬ ‫-לא, עכשיו תורי.‬
‫בוא נלך ביחד, בעלי.‬ ‫-בסדר, אשתי.‬
‫שלום, מר מקניר.‬
‫לפחות הפעמון עובד.‬
‫סליחה, איך נוכל לעזור לך?‬ ‫-אתם יודעים שהציפורים שלכם לכלכו‬
‫את הלקסוס החדשה שלי?‬
‫אלה לא באמת הציפורים שלנו.‬
‫אבל בהחלט נתריע על כך‬ ‫בפני חבר המנהלים של הציפורים, אדוני.‬
‫אתה לועג לי?‬
‫סליחה, לא. אנחנו ננקה את המכונית שלך.‬
‫חוץ מזה, הוויי-פיי פה ממש בעייתי.‬ ‫לקח לי המון זמן להתחבר הבוקר.‬
‫אני מתנצל גם על זה, אדוני.‬ ‫אני אבדוק את המודם מיד.‬
‫אני מקווה שארוחת הבוקר שלך היתה מספקת.‬ ‫-היא היתה בסדר.‬
‫קוביית החמאה היתה קרה מדי.‬ ‫היא עשתה לי חור בטוסט‬
‫כשמרחתי אותה עליו.‬ ‫-זה לא יקרה שוב.‬
‫אני מבטיח שאחמם אותן בעצמי.‬ ‫-תדאג לעשות את זה.‬
‫אם הוא כל כך אומלל,‬ ‫למה הוא ממשיך לשהות פה?‬
‫לא יודע. אולי הוא פשוט בן אדם‬ ‫שאוהב להתלונן.‬
‫אז אנחנו כן נותנים לו את מה שהוא רוצה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אפשר לעזור לך?‬ ‫-כן, קיוויתי לראות את הסגנית או'בריאן.‬
‫היא עסוקה מאוד‬ ‫בשינון קוד הבניין והיא לא...‬
‫זו מתנה?‬ ‫-אולי.‬
‫בשבילי?‬
‫לא בדיוק, אבל תפתחי.‬
‫אני יודע. הם כאלה חמודים.‬ ‫לא יכולתי שלא לקנות אותם.‬
‫עכשיו צריך רק סוס קטן ופרות קטנות.‬
‫אפשר לסדר את זה.‬
‫היי, הסגנית? פגישת קוד הבניין הוקדמה בשעה.‬
‫נהדר. אגיע בעוד חמש דקות.‬
‫מתי נוכל להתחיל לספר לאנשים?‬ ‫אני מתחיל לאכול את עצמי‬
‫עם זה שאנחנו שומרים על זה בסוד.‬ ‫-גם אני.‬
‫אולי פשוט נספר להם בסוף השבוע?‬ ‫-למה לא? רק למשפחות.‬
‫כן, מגיע להם לדעת.‬
‫אני נוסעת רק לארבעה ימים,‬ ‫והבנות אומרות שזה בסדר מבחינתן.‬
‫ברור שסבתא ואבא יכולים לדאוג להן, אבל...‬
‫צריך קצת תשומת לב נוספת מהדודות?‬ ‫-כן.‬
‫נהיה פה.‬ ‫-עם רעש וצלצולים.‬
‫טוב. לאן את נוסעת בכלל?‬
‫אני צריכה לטוס לאוהיו‬ ‫כדי לטפל בבעיה כלשהי בשביל אבא,‬
‫ואוון רוצה שאדבר עם חבר המנהלים שלו.‬
‫אוון?‬ ‫-אוון?‬
‫כן, הוא מטיס אותי לפנסילבניה, אז זה בדרך.‬
‫מטיס אותך?‬ ‫-לפנסילבניה?‬
‫כן, יש פה הד?‬
‫אלוהים, בנות.‬ ‫לא קורה כלום ביני לבין אוון קינקייד.‬
‫ברור שלא.‬
‫לא. אבל זה מהלך קלאסי.‬
‫החטיפה.‬ ‫-"החטיפה"?‬
‫זה קטע?‬ ‫-קטע?‬
‫מעולם לא שמעת על "החטיפה"?‬ ‫-הוא חוטף אותך‬
‫לאיזה מקום רומנטי.‬
‫בפנסילבניה?‬
‫ברור שמעולם לא חטפו אותה.‬ ‫-כמה עצוב.‬
‫באמת אף פעם לא שמעתן על קשר מקצועי פשוט‬
‫בין גבר לאישה?‬ ‫-כן. ראיתי את זה מיליון פעם.‬
‫אבל ראינו את שניכם ביחד. המתח באוויר.‬
‫מתח? יש מתח כי הוא מעצבן אותי.‬
‫ולא בקטע טוב.‬ ‫-והאם עלה בדעתך‬
‫שאולי לאוון יש רגשות כלפייך?‬ ‫-ומה לגבי הרגשות שלך כלפי אוון?‬
‫היא נחטפת.‬
‫כל כך נחטפת.‬
‫אתה באמת חייב לקחת את זה איתך לכל מקום?‬
‫אני לא יכול להשאיר אותו במשרד.‬ ‫אני לא מבין. קראת את המכתב.‬
‫איך יכול להיות שאני כל כך חשוב לאדם הזה‬ ‫כשאני בכלל לא זוכר מיהו?‬
‫מייגן, מישהו בא לראות אותך.‬
‫קרטר.‬
‫מייגן, כמה טוב לראות אותך.‬ ‫-גם אותך.‬
‫תראי אותך. בדיוק ככה דמיינתי אותך.‬
‫על החוף, עם השמש משתקפת על המים.‬ ‫איזו שלווה.‬
‫קרטר מילבורן, זה מיק או'בריאן.‬
‫כמובן, הבעל לשעבר.‬
‫ואת?‬
‫נל או'בריאן, חמותה.‬
‫לשעבר?‬
‫בחור, אין דבר כזה חמות לשעבר.‬
‫יפה אמרת.‬ ‫-אז איך היתה הטיסה שלך?‬
‫איומה.‬
‫אני אומר לך, מה שמכנים בימינו‬ ‫"מחלקת עסקים" הוא פשוט בדיחה.‬
‫טוב, כדאי שנצא.‬
‫נחזור לארוחת הערב.‬ ‫ארין קינלי אמורה כבר להגיע.‬
‫בטח עם ציפורניים שלופות.‬ ‫אני מת כבר לקצוץ אותן.‬
‫מיק, אתה בטוח שאתה לא רוצה לבוא איתנו?‬
‫אני בטוח שדיבורי האומנות שלנו ישעממו אותו.‬
‫כן, אתה מכיר אותנו, אנשי הכפר.‬ ‫אנחנו משתעממים בקלות.‬
‫נחזור בקרוב.‬
‫אני לא חושב שהוא מוצא חן בעיניי.‬ ‫-גם בעיניי לא.‬
‫אז מה תעשה עם זה?‬ ‫-אין לי שמץ של מושג.‬
‫ואני לא יכול לפזר את האפר שלו‬ ‫אם אני לא יודע מיהו.‬
‫בטוח שיש מודעת אבל על האדם הזה.‬
‫לא.‬
‫זה ממש עצוב. אני אדליק נר לזכרו.‬
‫תדליקי נר גם בשבילי, בסדר?‬ ‫-מותק, אני תמיד מדליקה גם בשבילך.‬
‫לוק.‬ ‫-היי, קונור.‬
‫היי.‬ ‫-רוצה משהו?‬
‫יודע מה? אני אשמח לבירה.‬
‫היי, רציתי לדבר איתך‬ ‫על העניין עם קצין המבחן שלך.‬
‫כן.‬
‫יצרתי קשר עם חבר מוועדת השחרורים.‬
‫תשמע, אני לא יכול לשלם על זה, רק שתדע.‬
‫לא, זו העבודה הראשונה שלי‬ ‫בתור עורך דין עצמאי. זה בחינם.‬
‫תודה. אני ממש מעריך את זה.‬
‫לבריאות.‬ ‫-סליחה.‬
‫אלרגיה.‬
‫ניקיתי את המחסן, והיה שם המון אבק.‬
‫אז מה גילית?‬
‫התלונות הרגילות על כמה שאין להם תקציב‬
‫וכמה שהתפקיד קשה.‬ ‫אני ממש מצטער לבשר לך את זה, לוק,‬
‫אבל קשה מאוד להחליף קצין מבחן.‬
‫צריך להגיש תלונה רשמית עם עילה,‬
‫ואם היא לא מתקבלת,‬ ‫אתה תקוע עם אותו קצין מבחן.‬
‫כן. וסאליבן ימרר לי את החיים.‬
‫אני חושש שכן.‬
‫אבל בארי, חבר שלי מוועדת השחרורים,‬
‫ימשיך לברר את העניין‬ ‫ולבדוק אם הוא יוכל למשוך בכמה חוטים.‬
‫תודה.‬
‫הנה הבירה שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫אין בעיה.‬
‫אני איפגש פה הערב עם ברי.‬ ‫-נחמד.‬
‫סיפרת לה כבר?‬ ‫-לא.‬
‫לא. עוד לא. ניסיתי לאזור אומץ.‬
‫מפתיע כמה לעיתים רחוקות זה עולה בשיחות.‬
‫"מה המוזיקה שאתה הכי אוהב?‬ ‫מה הצבע האהוב עליך?‬
‫ישבת פעם בכלא?"‬
‫אבל אני אספר לה הלילה.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. אתה בחור טוב.‬
‫היי, ברי.‬ ‫-היי, ג'רי.‬
‫נוכל להיפגש אחר הצהריים?‬ ‫אני רוצה לדבר במשרד שלי.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני כבר בצרות לפני שהתחלתי?‬ ‫-לא, מה פתאום.‬
‫אני פשוט...‬
‫יודעת מה? לא משנה, מצטער.‬
‫לא, מה העניין?‬
‫אני רק...‬
‫טוב, ראיתי אותך רוקדת בחתונה‬ ‫עם לוק טייטום.‬
‫בסדר.‬ ‫-וזיהיתי אותו מהתיכון.‬
‫ג'רי. ג'רי?‬ ‫-ו...‬
‫למה שאמרתי לך אין קשר ללוק.‬
‫אני יודע, אני לא מקנא.‬ ‫זה לא העניין. אני רק...‬
‫נזכרתי ששמעתי עליו משהו.‬
‫זה לא...‬ ‫-לא הצלחתי להיזכר במה מדובר.‬
‫זה לא... בוא לא נעשה את זה.‬ ‫-תקשיבי, ברי. את מכירה את לוק היטב?‬
‫אני מכירה אותו מספיק טוב.‬ ‫-ידעת שהוא השתחרר לאחרונה מהכלא?‬
‫יש לי חבר בפקולטה למשפטים, והוא בירר קצת.‬
‫מתברר שלוק טייטום ריצה תקופת מאסר‬ ‫על תקיפה אלימה.‬
‫שלוש שנים, ברי. בבית הסוהר נורת' בראנץ'.‬
‫הוא לא סיפר לך, נכון? ברי.‬
‫ברי, חכי. אני...‬
‫מה קורה, ג'ס?‬
‫זוכר שיש לנו המון ביקורות‬ ‫של חמישה כוכבים ב"ילפ"?‬
‫כן, כי את מזכירה לי כל הזמן.‬ ‫-קיבלנו ביקורת גרועה ראשונה.‬
‫הביקורת הגרועה הראשונה שלנו.‬ ‫זה אומר שאנחנו בעניינים באופן רשמי.‬
‫זה לא מצחיק.‬ ‫-למען האמת,‬
‫חשבתי שהאחיות שלך הן אלה שכתבו‬ ‫את ביקורות החמישה כוכבים.‬
‫אתה יודע שהן לא עושות את זה.‬
‫יש לנו ביקורות חיוביות כי מגיע לנו.‬
‫זה בהחלט לא הגיע לנו. תראה.‬
‫כוכב אחד.‬
‫זה אכזרי למדי.‬
‫אני לא מזהה את השם. יכול להיות שהוא מזויף.‬
‫אתה חושב שיכול להיות שזה מר מקניר?‬
‫כתוב שם על קוביות חמאה קרות?‬ ‫-לא, אבל על כל השאר כן.‬
‫ג'ס, אי אפשר תמיד לרצות את כולם.‬
‫ביקורות שליליות הן פשוט חלק מהעניין.‬
‫אני אהיה מקצועית‬
‫ואענה למבקר הזה בצורה נחמדה‬
‫ואציע לו פיצוי אם הוא יחזור.‬
‫"סלמון צלוי מתחת לממוצע"?‬
‫הוא השתגע?‬
‫הסלמון הצלוי שלי יוצא מן הכלל, לא פחות.‬
‫איזה אידיוט.‬
‫רואה למה אני מתכוונת?‬
‫היי. מה שלומך?‬
‫ישבת בכלא?‬
‫מי סיפר לך?‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫מה שמשנה זה שאתה לא סיפרת לי.‬
‫התכוונתי לספר לך.‬
‫טוב. אבל אני לעולם לא אדע‬ ‫את זה בוודאות, מה?‬
‫לא.‬
‫הורשעת באשמת תקיפה אלימה?‬
‫כן.‬
‫ואת בטח רוצה לדעת אם עשיתי את זה, נכון?‬ ‫או שהורשעתי שלא בצדק?‬
‫כן. עשית את זה?‬
‫עשיתי את זה.‬
‫קיבלתי שלוש שנות מאסר,‬ ‫והורידו לי שנה על התנהגות טובה.‬
‫למה?‬
‫למה תקיפה אלימה, או למה התנהגות טובה?‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫כי לא רציתי שתסתכלי עליי‬ ‫כמו שאת מסתכלת עליי עכשיו.‬
‫- הברידג' -‬
‫וארין, שלושה עורכי דין הסתכלו‬ ‫על ה"הסכם" הזה‬
‫שיש לך עם דריסקול,‬ ‫והם מצאו חורים משמעותיים.‬
‫בן.‬
‫יום טוב.‬ ‫-היי, אמא.‬
‫קניות מוצלחות.‬ ‫-תודה.‬
‫מייגן וקרטר מהווים צוות מוצלח, לא?‬
‫בהחלט.‬
‫כן.‬
‫את חושבת שיש להם עבר משותף?‬
‫עבר משותף?‬ ‫-את מבינה למה אני מתכוון.‬
‫טוב, היא היתה בניו יורק,‬
‫לבד, במשך 17 שנה.‬
‫אני מתארת לעצמי שהיה לה משהו עם מישהו.‬
‫לך לא היה?‬ ‫-כנראה.‬
‫סיפרת לה על מרתה?‬
‫זה כבר...‬ ‫-עבר.‬
‫טוב, אולי יש איזה משהו קטנטן.‬
‫כלומר, הוא פה כרגע.‬
‫למה שלא תדבר איתה על זה?‬ ‫-אני לא יודע אם יש לי זכות כזו.‬
‫אני לא יודע מה קורה בינינו. היינו...‬
‫שנינו קצת נסחפנו לנו.‬ ‫לא הצהרנו שום הצהרות.‬
‫אולי הגיע הזמן לעשות זאת.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני יותר.‬
‫ברי.‬
‫היי.‬
‫תראי.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא התכוונתי לספר לך ככה.‬ ‫-עשית בדיוק מה שהתכוונת לעשות.‬
‫טוב, אולי לא הייתי צריך לדחוף את האף,‬ ‫אבל אכפת לי ממך.‬
‫ואני רק... אני חושב שאת צריכה‬ ‫לדעת לתוך מה את נכנסת.‬
‫טוב, ג'רי. אבל השאלה למה אני נכנסת‬ ‫נוגעת לעניינים האישיים שלי.‬
‫אני לא חושבת שיש לך זכות לשפוט את לוק ככה.‬
‫אתה לא יודע מה הוא עבר.‬
‫ואת?‬ ‫-אני...‬
‫אני מניח שהוא סיפר לך איזה סיפור מרגש.‬ ‫-הוא לא.‬
‫הוא לא עשה את זה.‬
‫לא נתתי לו הזדמנות... יודע מה? לא משנה.‬
‫אז בין קרן האומנות של מרילנד‬
‫לעורכי הדין שמצאו חורים בהסכם עם ארתור,‬
‫נראה ש...‬ ‫-מייגן או'בריאן עשתה זאת שוב.‬
‫תערוכת דריסקול תוכל להיפתח כאן,‬ ‫בחופי צ'סאפיק.‬
‫שום דבר עוד לא סגור, אבל כך נראה.‬
‫תכף אחזור.‬
‫היי, פינלי.‬ ‫-מיק?‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן. אני רק מביא עוד יין.‬
‫רוצה קצת?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אתה לא מת על קרטר, מה?‬
‫היי, הוא הציל את התערוכה שלך.‬ ‫זה נהדר בעיניי.‬
‫אבל אתה לא מת עליו?‬ ‫-לא במיוחד.‬
‫יש עם זה בעיה?‬ ‫-לא.‬
‫אני רק...‬ ‫-לא תמיד נחבב את אותם אנשים.‬
‫לא.‬
‫אני מניחה שלא.‬
‫היה פעם משהו ביניכם?‬
‫אתה שואל אם יצאתי איתו פעם?‬
‫כן.‬
‫אבל זה היה מזמן.‬
‫אני רק שואל. אני לא מקנא.‬ ‫-לא אמרתי שאתה מקנא.‬
‫עוד לא יצא לנו לדבר על זה, מה?‬ ‫-על מה?‬
‫על מה שקרה בזמן שהיינו פרודים.‬
‫- או'בריאן -‬
‫היי, אבא, יש לך רגע?‬ ‫-בטח. מה קורה?‬
‫יצרתי קשר עם בית האבות‬ ‫שבו נפטר יוג'ין סיגר,‬
‫ואני חושבת שגיליתי משהו.‬ ‫-כן?‬
‫הדפסתי תמונה ממודעת האבל בעיתון המקומי.‬
‫מסרו לך את השם הלא נכון.‬ ‫זה יוג'ין דיוויד סיגל.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫זה באז.‬
‫- מיצים ממריצים -‬
‫היי. שני "מנגו ממבו", בבקשה. עם הכול.‬
‫אבא, למה אנחנו פה?‬ ‫-את לא אוהבת מנגו ממבו?‬
‫אני אוהבת, אבל חשבתי שתספר לי על באז.‬
‫אה, באז.‬
‫כן. זכור לך המקום הזה?‬
‫ביליתי פה שעות רבות של אושר.‬
‫"מיצים ממריצים" נמצאים פה רק שנה.‬
‫נכון.‬
‫אבל זכור לך מה היה פה לפני כן?‬ ‫-"בקתת הסרטנים"?‬
‫ולפני כן?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫ה"ווינד-ג'אמר".‬
‫הבר הכי טוב בעיירה.‬ ‫האנשים הכי טובים, והברמן הכי טוב.‬
‫באז היה הברמן?‬ ‫-הברמן הכי טוב בחוף המזרחי.‬
‫הוא היה מסוגל להכין מרגריטה מושלמת.‬ ‫טקילה משובחת. מיץ ליים סחוט טרי.‬
‫לא מתוקה מדי, עם כמות מלח מושלמת,‬
‫והוא יכול היה להקשיב‬ ‫לבעיות של אנשים במשך שעות.‬
‫כמו מטפל.‬ ‫-לא, יותר טוב.‬
‫כמה מטפלים את מכירה‬ ‫שמגישים בוטנים מטוגנים?‬
‫אני יכולה לברר.‬
‫זה היה הקיץ שבו אמא שלך עזבה.‬ ‫אני חושב שלכולנו היה קשה, מה?‬
‫כן, אני זוכרת.‬
‫מעולם לא דיברת על זה.‬
‫זו פשוט היתה שנה קשה מאוד.‬
‫היו לי ימי עבודה של 17 שעות,‬
‫וכמעט שלא הייתי בבית בכלל.‬
‫היא טיפלה בכם, לבד.‬
‫ואז, יום אחד, קיבלתי...‬
‫קיבלתי מכתב באורך שלושה עמודים...‬
‫שבו היה כתוב שהיא לא רוצה‬ ‫שאני אחזור הביתה יותר‬
‫אם אני מתכוון...‬
‫סליחה.‬
‫נאלצתי להיות חזק למענך‬ ‫ולמען אחייך ואחיותייך.‬
‫ככה חינכו אותי, את יודעת?‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל כאן, עם באז,‬
‫יכולתי לדבר על הכול. על כל דבר.‬
‫הייתי פורק עליו עצבים,‬ ‫והוא היה פורק עליי עצבים.‬
‫התווכחנו על פוליטיקה, בייסבול, פוטבול.‬
‫אבל הוא בעיקר פשוט נתן לי לדבר,‬
‫ולדבר, ו...‬
‫וכשהייתי מסיים לדבר הוא נהג לומר,‬ ‫"כן, זה בטח קשה."‬
‫ומעולם לא ידעת את שמו?‬
‫חשבתי שגם הוא לא ידע את שמי.‬ ‫תמיד הייתי, "מרגריטה, קרח, מלח?"‬
‫נהגתי לבוא לפה בכל יום רביעי אחרי העבודה.‬
‫זה היה קיץ מטורף. את זוכרת?‬ ‫ג'ס כמעט נשארה כיתה בכיתה א'.‬
‫קונור שבר את היד.‬ ‫ברי נעלה את עצמה בחדר עם המחברת שלה.‬
‫את התנהגת כמו משוגעת,‬ ‫וקווין נדבק במחלת הנשיקה.‬
‫ואמא עזבה.‬
‫כן, גם זה קרה.‬
‫לכן היו בעיות בלימודים וידיים שבורות,‬ ‫מחברת ומחלת הנשיקה.‬
‫ניסיתי להיות שם בשבילכם.‬ ‫בשביל כולכם. אני פשוט...‬
‫לא ידעתי איך.‬
‫היית בסדר.‬
‫זה לא מה שחשבת בזמנו.‬
‫טוב, הייתי צעירה.‬
‫גם אני.‬
‫תודה.‬
‫אני שמחה שבאז היה שם בשבילך.‬ ‫-כן, אני לא...‬
‫מעולם לא הבנתי עד כמה הוא היה לי חשוב‬
‫עד שבאתי יום אחד, והמקום היה סגור.‬
‫לצמיתות.‬
‫לא הספקתי להודות לו.‬
‫טוב, עכשיו תוכל.‬
‫כן. תודה, באז.‬
‫לחיי באז.‬ ‫-לחיי באז.‬
‫- קבוצת או'בריאן‬ ‫בנייה ופיתוח -‬
‫היי, אוון.‬
‫מוכנה לקראת הפגישה עם חבר המנהלים?‬ ‫-כן.‬
‫איפה אתה רוצה להיפגש?‬ ‫-תפתחי את דלת המשרד.‬
‫הכרכרה שלך מחכה.‬
‫אין לך באמת כרכרה, נכון?‬ ‫-לא, זה יהיה ממש מגניב.‬
‫אני אביא את התיק שלי.‬
‫אפשר לעזור לך, אבי?‬ ‫-תודה.‬
‫היי, ביל. מה נשמע?‬
‫מה לגבי יום חמישי?‬
‫נשמע טוב. נעשה את זה.‬
‫מנדרייק, תרשום לעצמך.‬ ‫ביל ביום חמישי. תמצא לו מתנה.‬
‫על פי בחירתי, אדוני?‬ ‫-אתה תמיד יודע הכי טוב.‬
‫מצטער, אבי. העסקים לא עוצרים לרגע.‬
‫עכשיו, מנדרייק. למנחת המסוקים.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫לאן?‬
‫הוא לא ענה.‬ ‫-מי?‬
‫מי שכתב את הביקורת הנוראית.‬
‫כתבתי לו תגובה נחמדה והצעתי לו‬ ‫לשהות פה שוב, ואף תגובה. גורנישט.‬
‫שום כלום. אתה יודע מה זה אומר?‬
‫זה אומר שהוא לא היה לקוח אמיתי.‬ ‫כי לקוח אמיתי היה קופץ על ההזדמנות.‬
‫את בטוחה?‬
‫זה בטח היה בן פוגרטי.‬ ‫-מי זה?‬
‫אתה יודע.‬ ‫המנהל של מלון הדרכים "שורליין" על כביש 40.‬
‫הוא שונא תחרות. הוא בטח מנסה להפיל אותנו.‬
‫אני צריכה לתת לו בראש.‬
‫לא, ג'ס. פשוט תניחי לזה.‬
‫אני אכתוב ביקורת רעה על מלון הדרכים שלו.‬
‫איך מאייתים "מחריד"?‬ ‫-ג'ס, בחייך. אל תרדי לרמה הזו.‬
‫בסדר. אבל מה כיף בזה?‬ ‫-זה כיף, כי...‬
‫בסדר, זה לא כיף. אבל זה המעשה הנכון.‬
‫למה המעשה הנכון כל כך בלתי מתגמל?‬
‫לא יודע, מותק.‬
‫בסדר. מחריד.‬
‫מ', ח', ר'...‬
‫- פנסילבניה -‬
‫הגענו.‬
‫סליחה על מערבולת האוויר מעל האריסבורג.‬
‫זה בסדר, אתה לא יכול לשלוט במזג האוויר.‬ ‫תגיד לי שאתה לא יכול לשלוט במזג האוויר.‬
‫עוד לא. נשמע לי כמו אפליקציה מטורפת.‬
‫איזה מקום יפהפה.‬ ‫-תודה, זה אחד המפלטים שלי.‬
‫מה זה?‬ ‫-אחד המפלטים שלי.‬
‫שלום, אוון. התה מחכה בדק.‬
‫הנרייטה, את מצילת חיים.‬
‫אני הולך להחליף בגדים.‬ ‫מנדרייק ייקח אותך אל הדק.‬
‫אני רוצה לדבר איתך לפני הפגישה.‬
‫טוב, לגבי מה?‬
‫זה נושא פרטי.‬
‫איפה הדק?‬ ‫-הוא קצת רחוק.‬
‫אביא את קרונית הגולף, אבי.‬
‫אפשר להביא לך עוד משהו?‬
‫נראה לי שיש לי כל סוג כריך אפשרי.‬
‫נפלא.‬
‫אני מקווה שיש כריך נוטלה ובננות‬
‫מחיטה מלאה.‬ ‫-כמו שאתה אוהב, אדוני.‬
‫תסמס לי אם תצטרך משהו נוסף.‬ ‫-תודה.‬
‫מנדרייק מדהים.‬
‫הוא קוסם.‬
‫יפה מאוד.‬
‫יש לך כל מה שאת צריכה?‬ ‫-מעל ומעבר.‬
‫יופי.‬
‫אבי, ממש רציתי לדבר איתך.‬
‫זה חשוב.‬
‫זו הסיבה האמיתית שהזמנתי אותך לפה.‬
‫ברור שהתחברנו באופן עמוק מאוד.‬
‫ואני מבין שזה עלול להישמע פתאומי,‬ ‫אבל תקשיבי למה שיש לי לומר.‬
‫טלפונים ארורים. אין לי רגע של מנוחה.‬
‫אני שם על שקט.‬
‫בסדר.‬
‫איפה הייתי?‬
‫חשוב.‬
‫התחברנו. עלול להישמע פתאומי. בסדר.‬
‫אני חושב ששנינו יודעים מה אני עומד לומר,‬ ‫אז אולי אני פשוט אומר את זה ודי?‬
‫סליחה, אדוני. זה וורן, בבאלי.‬ ‫והוא אומר שזה דחוף.‬
‫וורן תמיד אומר שזה דחוף.‬
‫סליחה, אבי. תסלחי לי, בבקשה.‬
‫אני מיד חוזר, ואז נמשיך לדבר על זה.‬
‫ג'ס? אני מצרפת אותך לשיחה.‬
‫ברי, אני בבעיה.‬
‫בעיה של שתי אחיות?‬
‫ברי, את איתי ועם ג'ס. אני צריכה עזרה.‬
‫איפה את?‬
‫באיזו טירה בפנסילבניה.‬
‫אני רוצה לבוא לטירה בפנסילבניה.‬ ‫-תפסיקי. תקשיבי. תתרכזי.‬
‫טוב, אני פה עם אוון.‬
‫ונראה לי שצדקתן. אני חושבת שזו חטיפה.‬
‫מה אמרנו לך?‬
‫אמרנו לך.‬
‫טוב, זה לא עוזר.‬
‫מה הוא אמר?‬ ‫-הוא אמר, "אני צריך לדבר איתך,‬
‫יצרנו קשר. וזה עלול להישמע פתאומי."‬
‫הוא אמר את זה?‬ ‫-מה הוא אמר אחר כך?‬
‫כלום. היתה לו שיחה. מה לעשות?‬ ‫-מה את רוצה לעשות?‬
‫לקחת את המסוק שלו ולטוס מפה.‬
‫יש לו מסוק?‬
‫ג'ס, תתרכזי.‬
‫אני צריכה לסיים.‬ ‫-טוב. תתקשרי אלינו, אחרת בחיים לא נסלח לך.‬
‫סליחה. סופה טרופית הורסת‬ ‫את הפרויקט שלי בבאלי.‬
‫אבל חזרתי. אמרתי להם‬ ‫לא להפנות אליי שיחות, כדי שנוכל להתרכז.‬
‫בסדר.‬
‫להתרכז במה?‬
‫אמרתי שיש בינינו חיבור אמיתי,‬ ‫ואף שזה עלול להישמע פתאומי...‬
‫אוון, אני חייבת לעצור אותך.‬
‫סליחה?‬ ‫-אני לא יכולה לתת לך להמשיך. אני...‬
‫זה ממש מחמיא לי, באמת.‬
‫אבל הרגשות שלי כלפיך הם לגמרי...‬
‫אלוהים.‬
‫רק רגע. חשבת...?‬
‫אני לא חשבתי כלום.‬ ‫אחיותיי חשבו, והן שגעו אותי.‬
‫חשבת שאני אציע לך לצאת איתי?‬ ‫-תראה...‬
‫לא, מה פתאום.‬
‫התכוונתי להציע לך משרה בחברה שלי.‬
‫בגלל שיש בינינו חיבור.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אני חושב שאת אחד האנשים‬ ‫הכי חכמים וחדים שפגשתי בחיי.‬
‫אני רוצה שתצטרפי לקבוצת קינקייד.‬ ‫-וואו. קודם כול,‬
‫זה מחמיא לי.‬ ‫כבר אמרתי את זה, אבל מסיבות שונות.‬
‫דבר שני, לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אני לא עוזבת את "או'בריאן בנייה ופיתוח".‬
‫זה העסק המשפחתי.‬
‫זה הדבר הכי חשוב בעולם לי ולאבא שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אהבתי. נאמנות.‬
‫נאמנות היא דבר טוב וראוי להערצה.‬
‫אני יודע.‬ ‫מה אם אני אקנה את או'בריאן בנייה?‬
‫בעצם את עדיין תעבדי...‬ ‫-אוון, אתה לא יכול לקנות הכול כל הזמן.‬
‫אני יכול, אבי. זה מה שיפה בכל הסיפור.‬
‫טוב, אני מעריכה את ההצעה,‬
‫אבל אני מרוצה מאוד מאיפה שאני נמצאת.‬
‫בסדר.‬
‫אני מכבד את זה.‬
‫זה מה שהתכוונתי להציע לך.‬
‫תשקלי מחדש?‬
‫אוון, יש דברים יותר חשובים מכסף.‬
‫המון אנשים אומרים את זה.‬ ‫מעט אנשים מתכוונים לזה.‬
‫טוב, תחשוב על זה ככה.‬
‫מה היית מעדיף, כריך נוטלה ובננה,‬ ‫או כריך כמהין וקוויאר?‬
‫למה שלא נלך לפגישת חבר המנהלים?‬
‫אי אפשר ללמד יצירתיות.‬
‫אז מה אני עושה פה?‬
‫אני פה כדי להראות לכם‬ ‫שאתם כבר יודעים להיות יצירתיים.‬
‫בכל פעם שאתם מספרים סיפור או בדיחה,‬ ‫בכל פעם שאתם שרים שיר,‬
‫או משרטטים משהו,‬ ‫או ממציאים תירוץ כדי להתחמק ממשהו,‬
‫אתם מפעילים יצירתיות.‬ ‫אז אני רוצה שתעשו כזה דבר.‬
‫אני רוצה שתכתבו משהו שמספר לי על מי שאתם.‬
‫לא מי שהייתם...‬
‫ולא מי שאתם רוצים להיות.‬
‫מי שאתם כרגע.‬
‫היום הכי מוצלח, היום הכי גרוע.‬
‫אלפיים מילים.‬
‫ואל תשתמשו במחשבים הניידים,‬ ‫אלא בעט ונייר. בסדר? תתחילו.‬
‫טוב, נגמר הזמן שלנו.‬
‫אני לא רוצה שתגישו לי את החיבורים.‬ ‫אני רוצה שתביאו אותם בשבוע הבא, בסדר?‬
‫להתראות.‬
‫לא ידעתי שאתה בודק את הקורס הזה.‬
‫כן, רק רציתי לראות איך הוא.‬
‫אה, והנה המטלה שלי.‬
‫אני פשוט אחכה בחוץ‬ ‫אם תרצי לדבר על זה אחר כך, או...‬
‫אם לא תרצי, אני אבין.‬
‫בסדר.‬
‫זה כתוב יפה.‬
‫טוב שאתה לא תלמיד שלי,‬ ‫אחרת היית מקפיץ את הממוצע.‬
‫אני מתעניין יותר בתוכן מאשר בסגנון.‬
‫התוכן היה מרגש מאוד.‬
‫תראי, ברי. אני לא רוצה‬ ‫לתרץ תירוצים למה שעשיתי.‬
‫אני פשוט שמח שנתת לי הזדמנות‬ ‫להסביר למה עשיתי את זה.‬
‫אני יכולה להבין.‬
‫כן. טוב, חבר המושבעים לא יכול היה להבין.‬
‫ברי, אני...‬
‫אני מבין אם את רוצה להתרחק ממני.‬ ‫זה מובן לי.‬
‫אני עדיין יושבת פה.‬
‫אז מה עכשיו?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫כל זה ממש חדש לי.‬
‫כן, כדאי שאענה. סליחה.‬
‫זה הקמב"ח שלי.‬
‫קצין המבחן. אני...‬
‫לא, תענה.‬
‫היי, מר סאליבן.‬
‫כן, אדוני. אני בדרך עכשיו.‬
‫אני רק צריך... אני מאחר קצת.‬
‫אני יודע. זה לא יקרה שוב.‬
‫אני מודע לכך.‬
‫נתראה בקרוב, אדוני.‬
‫אתה מודע למה?‬
‫שאם אני אפשל בכל דרך שהיא, אני אחזור לכלא.‬
‫זו המציאות.‬
‫ואתה מאחר כי...‬
‫באתי לראות אותך.‬
‫כדאי שתלך.‬ ‫-כן.‬
‫לך.‬ ‫-בסדר. כן, כדאי.‬
‫כן. טוב, ביי.‬
‫בסדר.‬
‫- קבוצת או'בריאן‬ ‫בנייה ופיתוח -‬
‫טוב, באז. יוצאים לטיסה קטנה.‬
‫אבל אני מזהיר אותך. יש לי על מה לדבר,‬
‫אז אני מקווה שאתה עדיין יודע להקשיב.‬
‫מנדרייק ייקח אותך לשדה התעופה.‬ ‫תגיעי מוקדם לקליבלנד.‬
‫נהדר.‬
‫ולגבי מה שקרה קודם...‬ ‫-בחייך, זה כבר נשכח.‬
‫באמת? כי העלית את הנושא כמה פעמים.‬
‫את חייבת להודות שזה מצחיק.‬ ‫-תראה איך ניסחת את עצמך.‬
‫"זה עלול להישמע פתאומי."‬
‫טוב, אולי ניסחתי את עצמי בצורה קצת מוזרה.‬
‫רק ניסיתי לגנוב אותך מאבא שלך‬ ‫מבחינה עסקית.‬
‫זו לא היתה חטיפה.‬ ‫-אז זה קטע אמיתי?‬
‫מעולם לא ניסיתי. לפחות לא בכוונה.‬
‫תגידי לי, אם זו היתה חטיפה...‬
‫אבל זו לא.‬ ‫-אבל אם כן, באופן היפותטי...‬
‫מה דעתך? יש לך טיפים?‬
‫טוב, אם היה לי חשק להיחטף בידי מישהו...‬
‫אני מניחה שהייתי נחטפת.‬
‫באופן היפותטי.‬ ‫-באופן היפותטי. כמובן.‬
‫אני חייב לענות. תיהני במדינת הערמון.‬
‫אני לא מצליחה להבין אותו.‬
‫רבים ניסו, אבי.‬
‫בסדר.‬
‫אני מקווה שאבא שלכם יחזור. יחשיך בקרוב.‬
‫אני בטוח שהוא בסדר, אמא. הוא טס כבר שנים.‬
‫אני יודעת. אני דואגת. כמה מטופש מצידי.‬
‫מישהו צריך משהו?‬
‫אני אשמח לעוד קפה, בבקשה.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫שרה, איך זה להיות סגנית?‬ ‫-נהדר.‬
‫יש המון ניירת.‬
‫צריך לעבור על מפת העיירה,‬ ‫לעדכן את דרישות הכבאות בבניינים.‬
‫מרגש בהרבה מלחימה בשריפות.‬
‫במקביל, בעלי עזר למישהי ללדת‬ ‫באגף הקפואים בסופר.‬
‫עליי להודות שהאמא עשתה את רוב העבודה.‬
‫חוץ מזה שאת מתה על האחריות החדשה שלך.‬ ‫-אני צריכה להתרגל אליה.‬
‫למה? מה זאת אומרת?‬
‫היי, ברי,‬ ‫איך היה היום הראשון שלך בתור מרצה?‬
‫אני רק מרצה זמנית.‬
‫והיה מרתיע.‬
‫כן, רק...‬
‫יש המון עיניים שנעוצות בך‬ ‫ומצפות ללמוד ממך משהו.‬
‫אבל הבנתי שאני יכולה ללמוד מהם המון.‬
‫הסטודנטים מלמדים את המורה‬ ‫בדיוק באותה מידה שהוא מלמד אותם.‬
‫כן.‬ ‫-זה קפה נטול, נכון?‬
‫תמיד, אחרי השעה שמונה.‬
‫כן. אז למה אני כל כך מתוח?‬
‫אולי כי השקעת את כל החסכונות שלך בעסק חדש‬
‫ואתה לא בטוח שהוא יצליח.‬
‫אה, נכון. תודה שהזכרת לי.‬
‫מחשיך. אני שונאת שהוא טס בלילה.‬
‫אמא, אני בטוחה שהוא בסדר.‬
‫כן, הוא בטח כבר נחת.‬
‫אתם צודקים.‬
‫יודעים מה? אני אתקשר לשדה התעופה.‬ ‫הוא בטח שוב מפטפט עם צוות הקרקע.‬
‫אני מקווה שהוא יגיע לפה בקרוב.‬
‫לאן את ממהרת?‬
‫לשום מקום. זה יכול לחכות.‬
‫אז קונור, איך הולך במשרד החדש?‬
‫לאט אבל בטוח. יש לי כמה לקוחות.‬
‫אני מטפל בוויכוח על חלוקה לאזורים,‬ ‫ובשני שכנים שרבים בגלל קווי הנכס שלהם.‬
‫נשמע מרגש כמו העבודה שלי.‬
‫אתה יודע מה כדאי לך לעשות?‬ ‫תחקור אפליקציות למתן ביקורות באינטרנט,‬
‫ותתבע אותן על הוצאת דיבה.‬
‫רדי מזה, ג'ס.‬
‫היי, הם אמרו שמיק עוד לא חזר.‬
‫הוא יצר קשר בפעם האחרונה ב-16:30.‬
‫הם ניסו ליצור איתו קשר הרגע.‬
‫לא היתה תשובה.‬
‫תרגום כתוביות: ירדן טל‬
‫בפרק הבא:‬
‫זה היה חבר שלי ממשמר החופים.‬ ‫הם קיבלו קריאת מצוקה, אבל איבדו קשר.‬
‫מייגן, את צריכה משהו, יקירה?‬
‫אני צריכה את מיק.‬
‫היי, אבא. מה קורה?‬ ‫-המצב שלי לא כל כך טוב.‬
‫זו בדיקת הסמים האחרונה שלך, טייטום.‬ ‫המצב לא נראה טוב.‬
‫אני צריך למצוא עוזר.‬
‫היי.‬ ‫-מרגרט קלר. ברוכה הבאה.‬
‫היי, אתה בסדר?‬ ‫-תפסתי אותך.‬
‫תוריד את זה.‬