- Viděli jste: - Mike Herrmann bude nový kapitán.
Ty budeš poručice. Jestli chceš.
Myslím, že necítím to, co ty cítíš ke mně.
- Nemusíš už nic víc říkat. - Mohu udělat něco pro to,
aby mě přiřadili jinému kurátorovi?
Máš tu dohodu o zrušení partnerství?
- Mohl jsem o tom přemýšlet. - Auto je naložené a letadlo připravené.
Letadlo zruš. Zůstaneme v Chesapeake Shores.
Ve kterém jste měsíci? Z vašich výrazů soudím,
že vám to říkám jako první. Jste těhotná.
- Budeme mít miminko. - Budeme.
- Budeš máma. - A ty budeš táta.
Ale nikomu to neřekneme první… Jak to píšou v té knize?
V knize píšou první trimestr.
Bude těžké to přede všemi tajit.
Ale bude to tak nejlepší.
Dokud nebudeme vědět, že je všechno v pořádku.
A taky vím, že jsi s velitelem mluvila o té funkci poručice
a že nejsi připravena skončit s výjezdy, ale…
Neodmítla jsem to.
Přijala jsem to.
- Fakt? - Jo. Myslím, že je čas povýšit.
Mám rekruty co učit.
Střílí.
A skóruje.
Jsme tady.
Tátovi lidi tu odvedli skvělou práci.
Tvoje vlastní právnická kancelář.
- Tvůj první telefonát. - Kdo má to číslo?
Dobrá otázka.
Connor O’Brien, advokát.
Ano, babi, jsi můj první volající.
Nevím, zeptám se Abby, přijde Jay zase na večeři?
- Ano, myslím, že jo. - Zase?
Ano, zase.
Děkuju. Budeme mít Jayovo oblíbené. Roštěnou.
Dobře. Padáme odsud, advokáte.
Ještě jeden závěrečný detail.
Tak jo.
Voilà.
- Působivá cedule. - Že?
- Vyfotím to. - Dobře.
Tak jo.
CONNOR O’BRIEN ADVOKÁT
- Tak. - Tu ho máme.
Říkala jsem ti, že začít s vlastním podnikáním je riskantní.
- Pošta je tu. - Dobře.
- Mám do toho Clevelandu jet já? - Je čas.
Postavíš je do latě.
Použij obličej velké podnikatelky z New York City.
Dobře.
Myslíš tenhle?
- Páni. Ten stojí za to. - Dobře. Pořád mi to jde.
Evan Kincaid chce, abych promluvila s jeho radou v Pensylvánii.
- Je to cestou. - Je to jako mé staré služební cesty.
Jo. Ty pojedeš na tu další,
protože se nechci stát nepřítomným rodičem.
- Ne, to nechceš. - Ten balík je pro tebe.
Otevřeš ho, lásko? Musím dokončit ty plány.
- Dobře. - Cože?
Něčí ostatky.
- Něčí co? - Popel.
Něčí popel.
„Micku. Byl jsi skvělý kamarád. Stáli jsme při sobě v těch nejhorších
časech našich životů. Na počest starých časů,
mohl bys můj popel rozprášit na ostrovech Chesapeake Bay?
Tam jsem strávil nejšťastnější chvíle svého života.“
Milé, ale smutné.
Ano, to je.
- Ale kdo je to? - To tam nestojí.
To je skvělé.
Ano, teď o víkendu.
Díky, Cartere. Moc to pro mě znamená.
To byl Carter Milburn, jeden z nejvlivnější kritiků umění
na východním pobřeží.
Až se tu o víkendu ukáže, Erin Kinleyové spadne brada až na zem.
Uvidí, že i já mám své konexe.
To jo, když přiměješ někoho, aby ti sem přišel pomoct.
Carter by pro mě udělal cokoli.
Hodně mi dluží.
- To bude velmi zajímavý příběh. - Z těch, které bys měl nechat plavat.
Haló. Jo, ahoj, Donno.
Dobře. Určitě?
Dobře, děkuji. Ahoj.
To byla pošta. Ptal jsem se, jestli mi mohou zjistit,
odkud ten balík přišel.
Ta urna? A mohou?
Přišel z domova důchodců v Culpeperu ve Virginii.
Ukázalo se, že to je popel Eugena Segara.
Eugena Segara? Na to jméno si nevzpomínám.
Já taky ne.
- No… - Prostě ne…
Už jsem ti řekla, jak jsi s tím snubním prstenem žhavý?
Říkal jsem si totéž o tobě.
- Půjdu. - Ne, jsem na řadě.
- Pojďme spolu, muži. - Dobře, ženo.
Dobrý den, pane McNeare.
Aspoň ten zvonek funguje.
- Co si přejete? - Víte, že mi vaši ptáci
pošpinili můj Lexus?
Nejsou to naši ptáci.
Ale určitě to oznámíme na ptačí radě, pane.
Děláte si legraci?
Omlouvám se, ne. Auto vám očistíme.
A wi-fi je tu velmi přerušované. Ráno jsem se přihlašoval celou věčnost.
Za to se taky omlouvám, pane. Zkontroluji modem.
- Doufám, že snídaně vás uspokojila. - Byla v pořádku.
Máslo bylo studené. Udělalo mi díru do toastu,
- když jsem si ho mazal. - Už se to nebude opakovat.
- Osobně ho ohřeju. - To udělejte.
Když je tu tak nešťastný, proč tady bydlí?
Nevím. Možná je to jeden z těch, co si rádi stěžují.
- Takže mu poskytujeme, co si přeje. - Přesně.
- Přejete si? - Ano, jsem tu za poručíkem O’Brienovou.
Nemá čas, studuje stavební řád a nemůže…
- To je dárek? - Možná.
Pro mě?
Ne tak docela, ale otevři ho.
Jsou tak roztomilé. Nemohl jsem je nekoupit.
Už nám chybí jen malý koníček a maličké kravičky.
To se dá zařídit.
Zdravím, schůze o stavebním řádu je o hodinu dřív.
Dobře. Za pět minut jsem tam.
Kdy to můžeme začít lidem říkat? Udržovat to v tajnosti
- mi začíná lézt na mozek. - To nám oběma.
- Možná to můžeme oznámit tento víkend. - Proč ne? Jen rodinám.
Jo, zaslouží si to vědět.
Budu pryč čtyři dny a holkám to prý vůbec nevadí.
Babička s tátou se o ně mohou postarat, ale…
- Ale trochu víc pozornosti od tet? - Ano.
- Budeme tam. - V plné parádě.
Jasně. Kam vůbec jedeš?
Musím do Ohia urovnat tátův problém.
A pak po mně Evan chce, abych promluvila k jeho radě.
- Evan? - Evan?
Bere mě letadlem do Pensylvánie, takže je to po cestě.
- Letadlem? - Do Pensylvánie?
Ano. Je tu snad ozvěna?
Bože můj. Lidi, s Evanem Kincaidem nic nemám.
Jistě, že ne.
Ne. Ale je to klasický tah.
- Odvoz. - Odvoz?
- To něco je? - Něco?
- Ještě nikdy jsi neslyšela o odvozu? - Odveze tě
na nějaké romantické místo.
V Pensylvánii?
- Ještě nikdy nebyla odvezena. - To je tak smutné.
Skutečně jsi neslyšela o pracovním poměru
- mezi mužem a ženou? - Viděla jsem to milionkrát.
Ale my jsme viděly vás dva spolu. Jasné napětí.
Nap…? Je tam napětí, protože jsem z něj napružená.
- Nesprávným způsobem. - Už tě někdy napadlo,
- že k tobě Evan něco cítí? - A co tvé city k Evanovi?
Bude odvezena.
Šíleně.
Musíš to tahat všude s sebou?
Nemůžu na to nemyslet. Nechápu to. Četlas ten dopis.
Jak pro něj mohu tak moc znamenat, když si nepamatuju, kdo to je?
Megan, někdo za tebou přišel.
Cartere.
- Megan. Tak rád tě vidím. - Já tebe taky.
Přesně tak jsem si tě představoval.
Na pobřeží se sluncem odrážejícím se ve vodě. Je to idylka.
Cartere Milburne, to je Mick O’Brien.
Jistě, bývalý manžel.
A vy jste?
Nell O’Brienová, tchyně.
Bývalá?
Synku, nic takového jako bývalá tchyně neexistuje.
- Chytré. - Jaký byl let?
Mizerný.
To, čemu dnes říkají první třída, je k smíchu.
Měli bychom jít.
Vrátíme se k večeři. Erin Kinleyová by už tam měla být.
S připravenými drápy zajisté? Už se těším, jak jí je ostříhám.
Micku, určitě nepůjdeš s námi?
Jistě by ho to naše umělecké klábosení nudilo.
Ano, však to znáte, my venkovští křupani. Snadno se unudíme.
Brzy se vrátíme.
- Myslím, že se mi nelíbí. - Mně se taky nelíbí.
- Tak co s tím uděláš? - Nemám tušení.
A nemůžu jeho popel rozprášit, když nevím, kdo to je.
Jistě musí mít někde úmrtní oznámení.
Ne.
Víš, to je fakt smutné. Zapálím za něj svíčku.
- Zapal jednu i za mě, když už jsi u toho. - Zlato, za tebe vždycky zapaluju.
- Lukeu. - Ahoj, Connore.
- Ahoj. - Dáš si něco?
Dal bych si pivo.
Chci si s tebou promluvit o tom tvém problému s kurátorem.
Jo.
Mluvil jsem s kamarádem z propouštěcí komise.
Promiň. Nemohu ti za to zaplatit, jen ať to víš.
Ne, je to moje první práce jako nezávislého advokáta. Je to pro bono.
Díky. Moc si toho vážím.
- Pozdrav pánbůh. - Promiň.
Alergie.
Uklízel jsem sklad a byla tam spousta prachu.
Tak cos zjistil?
Obvyklé stížnosti ohledně malého rozpočtu
a těžké práce. A nerad ti to říkám, Lukeu,
ale vyměnit kurátora je hodně těžké.
Musel bys podat opodstatněnou stížnost,
a když to nevyjde, zůstane ti stejný kurátor.
Jo. Sullivan by mi to dal pěkně vyžrat.
Obávám se, že jo.
Ale můj kámoš Barry, ten z propouštěcí komise,
to bude dál zkoumat a uvidí, jestli se s tím dá něco dělat.
Díky.
- Tvoje pivo. - Děkuji.
Není zač.
- Dnes večer se tu sejdu s Bree. - Bezva.
- Už jsi jí to řekl? - Ne.
Ne. Ještě ne. Dodávám si odvahu.
Je zajímavé, jak zřídka se o tom během hovoru mluví.
„Jakou máš rád hudbu. Jakou barvu?
Byls někdy ve vězení?“
Ale dnes večer jí to řeknu.
- Jo? - Jo.
Tak jo. Hodnej.
- Bree, ahoj. - Ahoj, Jerry.
Mohli bychom se odpoledne sejít? Chci si promluvit u mě v kanceláři.
- Jo, jistě. - Dobře.
- Mám průšvih a to jsem ještě nezačala? - To ne. Nic takového.
Já jenom…
Víš co? To je jedno. Omlouvám se.
Ne. O co jde?
Jde o to…
Na té svatbě jsem tě viděl tancovat s Lukem Tatumem.
- Ano. - A poznal jsem ho ze střední…
- Jerry. Jerry? - a…
Co jsem ti řekla, nemá s Lukem nic společného.
Ne, já vím. Nežárlím. O to mi nejde. Jenomže…
Vzpomněl jsem si, že jsem o něm něco slyšel.
- To není… - A nemohl jsem si vzpomenout co.
- To není… Nedělejme to. - Bree, jak dobře Lukea znáš?
- Dostatečně dobře. - Víš, že ho zrovna pustili z vězení?
Mám kamaráda na právním a ten to trochu prověřil.
A ukázalo se, že Luke seděl za napadení a ublížení na zdraví.
Tři roky, Bree, v nápravném zařízení v North Branch.
Neřekl ti to, že? Bree.
Bree, počkej. Já…
Co je, Jess?
Víš o těch pětihvězdičkových hodnoceních na Yelpu?
- Ano, protože mi o nich pořád říkáš. - Teď máme první příšerné.
Naše první špatné hodnocení. Takže oficiálně podnikáme.
- Není to legrace. - Upřímně,
myslel jsem, že ta pětihvězdičková hodnocení píšou tvé sestry.
Nedělají to.
Dobrá hodnocení máme, protože si je zasloužíme.
Tohle jsme si nezasloužili. Podívej.
Jedna hvězdička.
To je brutální.
To jméno neznám. Možná je to podfuk.
Myslíš, že to byl pan McNear?
- Je tam zmínka o studeném másle? - Ne, ale všechno ostatní.
Jess, všem lidem se zavděčit nemůžeme.
Špatná hodnocení patří k profesi.
Tak já budu profesionálka
a tomu hodnotiteli odpovím velmi hezky
a nabídnu mu zlepšení, pokud se sem ještě někdy vrátí.
„Podřadný pečený losos?“
Zbláznil se?
Můj pečený losos je naprosto fantastický.
To je ale idiot.
Vidíš, co tím myslím?
Ahoj. Jak se máš?
Byls ve vězení?
- Kdo ti to řekl? - Na tom nezáleží.
Záleží na tom, že neřekl.
Chtěl jsem ti to říct.
Dobře, ale nikdy se nedozvím, jestli je to pravda, že?
Ne, nedozvíš.
Usvědčili tě z napadení a ublížení na zdraví?
Jo.
Chceš vědět, jestli jsem to udělal? Nebo jestli jsem byl křivě usvědčen?
Jo. Udělals to?
Udělal.
Dostal jsem tři roky natvrdo a rok podmínku za dobré chování.
Proč?
Proč ublížení na zdraví, nebo proč za dobré chování?
Proč jsi mi to neřekl?
Nechtěl jsem, aby ses na mě dívala, jak to děláš teď.
Erin, tři právníci prověřili tu takzvanou dohodu,
kterou máš s Driscollem a našli v ní zásadní nedostatky.
Synu.
- Hezký den. - Jo, mami.
- Dobrý nákup. - Díky.
Megan s Carterem jsou dobrý tým, že?
To jo.
To jsou.
Myslíš, že mají minulost?
- Minulost? - Víš, co tím myslím.
No, byla v New Yorku
sama 17 let.
Myslím, že s někým minulost jistě měla.
- Ty ne? - Asi jo.
Řekls jí o Martě?
- To je dávná… - Minulost.
Dobře, možná tam něco je.
Chci říct, je tady a teď.
- Co kdyby sis s ní o tom promluvil? - Nevím, jestli na to mám právo.
Nevím, jak jsme na tom. Oba jsme…
Jenom tak křižujeme. Nikdo se nijak nevyslovil.
Možná je načase, abys to udělal.
Mám tě ráda.
Já tebe víc.
Bree.
Ahoj.
Poslyš.
Je mi to líto.
- Nechtěl jsem ti to tak říct. - Udělals přesně, cos chtěl.
Dobře, neměl jsem se do toho asi plést, ale záleží mi na tobě.
A já prostě… Měla bys vědět, do čeho se pouštíš.
Dobře, ale Jerry, do čeho se pouštím, je moje věc.
Nemyslím, že máš právo Lukea odsuzovat.
Nevíš, čím si prošel.
- Ty jo? - Já…
- Určitě ti řekl nějaký utrápený příběh. - Neřekl.
Neudělal to.
Nedala jsem mu příle… To je jedno.
Takže s Marylandskou nadací pro umění
a právníky, kteří našli nedostatky v dohodě s Arthurem,
- se zdá… - Že Megan O’Brienová to zase dokázala.
A že se Driscollova výstava může v Chesapeake Shores konat.
Nic není definitivní. Ale jeví se to tak.
Hned se vrátím.
- Zdravím, Finley. - Micku?
- Jsi v pořádku? - Jen si dolévám víno.
- Dáš si? - Ne.
Nemáš Cartera rád, že?
Zachránil ti výstavu. To je podle mě skvělé.
- Ale nemáš ho rád? - Moc ne.
- Nějaký problém? - Ne.
- Já jen… - Nemůžeme mít rádi jen tytéž lidi.
Ne.
Asi ne.
Měli jste spolu něco?
Jestli jsem s ním chodila?
Ano.
Ale je to už dávno.
- Jen se ptám. Nežárlím. - To jsem neřekla.
- Ještě jsme si o tom nepromluvili, že? - O čem?
O tom, co se dělo, když jsme byli oddělení.
- Tati, máš chvilku? - Co se děje?
Volala jsem do domova důchodců, kde Eugene Segar umřel,
- a něco jsem našla. - Jo?
Fotku v úmrtních oznámeních z místních novin.
Dali ti špatné jméno. Byl to Eugene David Seigal.
No já se picnu.
To je Buzz.
Zdravím. Dvě manga mamby, prosím, se vším všudy.
- Tati, co tady děláme? - Nemáš ráda mango mambo?
Mám. Myslela jsem, že mi řekneš o Buzzovi.
Jo, Buzz.
Jo. Pamatuješ si to tu?
Tady jsem strávil jedny z nejkrásnějších chvilek.
Juicy Juice je tu jen rok.
To je pravda.
- Pamatuješ si, co tu bylo předtím? - The Crab Schack?
- A předtím? - Nemám tušení.
The Windjammer.
Nejlepší bar ve městě. Nejlepší lidi. Nejlepší barman.
- Byl ten barman Buzz? - Nejlepší barman na východním pobřeží.
Uměl dokonalou margaritu. Skvělá tequila. Čerstvá limetková šťáva.
Ne příliš sladké, přesné množství soli
a tvé nářky dokázal poslouchat celé hodiny.
- Jako terapeut. - Líp.
Kolik znáš terapeutů, kteří podávají smažené buráky?
Mohu se poptat.
Bylo to v létě, kdy tvoje máma odešla. Bylo to tvrdé pro nás pro všechny, že?
Jo. Pamatuju si.
Nikdy jsi o tom nemluvil.
Byl to těžký rok.
Pracoval jsem 17 hodin denně
a skoro jsem nebyl doma.
Starala se o vás, sama.
A pak jsem jeden den dostal…
Dostal jsem třístránkový dopis, že si nepřeje, abych se vrátil domů…
když budu…
Pardon.
Musel jsem být kvůli tobě a tvým bratrům a sestrám silný.
Byl jsem tak vychovaný, víš?
Já vím.
Ale tady s Buzzem
jsem mohl mluvit o čemkoli.
Já se svěřil jemu, on se svěřil mně.
Hádali jsme se o politice, o baseballu, o fotbalu.
Ale většinou mě nechal mluvit
a mluvit a…
A když jsem se vykecal, řekl: „Jo, to muselo být těžké.“
A nevěděls, jak se jmenuje?
Myslel jsem, že taky nevěděl, jak se jmenuju. Byl jsem „margarita, led, sůl“.
Chodíval jsem sem každou středu po práci.
Bylo to šílené léto. Pamatuješ? Jess málem propadla v první třídě.
Connor si zlomil ruku. Bree se zamkla v pokoji s notesem.
Tys řádila jak posedlá a Kevin dostal mononukleózu.
A máma odešla.
Ano, to taky.
Důvod toho propadnutí a zlomené ruky a notesu a mononukleózy.
Snažil jsem se tam být pro vás. Jen…
Nevěděl jsem jak.
Zvládls to.
V té době sis to nemyslela.
Byla jsem mladá.
Taky jsem byl mladý.
Děkuji.
- Jsem ráda, žes měl Buzze. - Jo. Nevěděl…
Nikdy mi nedošlo, jak důležitý byl,
až jsem jednou přišel a bylo to tu zavřené.
Navždy.
Nikdy jsem neměl příležitost mu poděkovat.
Tak teď můžeš.
Ano. Díky, Buzzi.
- Na Buzze. - Na Buzze.
Ahoj, Evane.
- Připravena jít na správní radu? - Ano.
- Kde se sejdeme? - Otevři dveře.
Váš kočár je připraven.
- Nemáš skutečný kočár, že ne? - Ne, ale bylo by to skvělé.
Dojdu si pro tašku.
- Mohu, Abby? - Děkuji.
Ahoj, Bille, jak se máš?
Co takhle ve čtvrtek?
Výborně. Zařídím to.
Mandrakeu, poznač si. Bill ve čtvrtek. Kup mu dárek.
- Jaký chci? - Umíš nejlépe vybrat.
Omlouvám se, Abby, obchod nikdy nespí.
- A teď, Mandrakeu, na helipad. - Ano, pane.
Heli co?
- Neodpověděl. - Kdo?
Člověk, který napsal to hrozné hodnocení.
Hezky jsem mu odepsala a nabídla další pobyt. A nic. Ani ťuk.
Nada. Víš, co to znamená?
Znamená to, že to není skutečný zákazník. Skutečný zákazník by tu nabídku přijal.
Jsi si tím jistá?
- Vsadím se, že to byl Ben Fogerty. - Kdo je to?
Chlap, co vede motel Shoreline na Route 40.
Nesnáší konkurenci. Určitě se nás snaží zlikvidovat.
Musím mu to vytmavit.
Ne. Jess, nech to plavat.
Napíšu špatné hodnocení jeho motelu.
- Jak se píše „propastný“? - Jess, no tak, buď ta lepší.
- Dobře. A co je na tom zábavného? - Je to zábavné, protože…
Není to zábavné. Je to správné.
Proč je dělání správných věcí tak neuspokojující?
To nevím, lásko.
Dobře. Propastné.
P-R-O…
PENSYLVÁNIE
A jsme tady.
Omlouvám se za tu turbulenci nad Harrisburgem.
To nic, počasí neporučíš. Řekni mi, že neporoučíš počasí.
Ne, zatím ne. To by byla skvělá aplikace.
- Je to tu krásné. - Díky. Jedno z mých útočišť.
- Cože tvoje? - Útočiště.
Zdravím, Evane. Čaj je na terase.
Henrietto, jsi úžasná.
Jdu se převlíct. Mandrake ti ukáže dok.
Chci si s tebou ještě promluvit.
Dobře. O čem?
Soukromá záležitost.
- Kde je ten dok? - Kousek odsud.
Přivezu golfový vozík.
Dáte si ještě něco?
Myslím, že mám všechny známé sendviče na světě.
Výborně.
Řekni mi, že je tu celozrnný s Nutellou a banánem.
Jak jste si přál.
- Když budete ještě něco chtít, pište. - Děkuji.
Mandrake je zázrak.
Kouzelník.
Výborně.
- Máš vše, co potřebuješ? - A něco navíc.
Dobře.
Abby, moc s tebou chci mluvit.
Je to důležité.
Skutečný důvod, proč jsem tě sem pozval.
Je jasné, že jsme si vytvořili pevné pouto.
A vím, že to může znít poněkud překvapivě, ale vyslechni mě.
Zatracené telefony, nikdy nedají pokoj.
Vypnu to.
Tak.
Kde jsem skončil?
Důležité.
Máme pouto. Překvapivé. Dobře.
Asi oba víme, co chci říct, tak já to prostě řeknu.
Promiňte, pane, ale to je Warren z Bali a prý je to naléhavé.
Warren vždycky říká, že to je důležité.
Omlouvám se, Abby, pardon.
Hned se vrátím. Nezapomeň, o čem mluvíme.
Jess? Napojím…
Bree, mám problém.
Problém pro dvě sestry?
Bree, jsi tu i s Jess. Potřebuji pomoc.
Kde jsi?
Na nějakém zámku v Pensylvánii.
- Já chci jet na zámek v Pensylvánii. - Přestaň. Soustřeď se.
Takže. Jsem tu s Evanem.
Myslím, že jste měly pravdu. Je to odvezení.
Co jsme ti říkaly?
Říkaly jsme ti to.
Dobře. To mi nepomůže.
- Co říkal? - Řekl: „Potřebuju s tebou mluvit,
vytvořili jsme si pouto, možná tě to překvapí.“
- To řekl? - Co řekl pak?
- Nic. Co mám dělat? - Co chceš dělat?
Vzít mu helikoptéru a uletět.
On má helikoptéru?
Jess, soustřeď se.
- Už musím končit. - Pak zavolej, jinak ti to neodpustíme.
Omlouvám se. Tropická bouře dělá spoušť na projektu na Bali.
Ale jsme tady. Řekl jsem jim, ať podrží volání, ať se můžeme soustředit.
Dobře.
Soustředit se na co?
Řekl jsem, že máme pouto a že tě to může překvapit…
Evane, musím tě zarazit.
- Pardon? - Nemůžu tě nechat mluvit dál. Já…
Velice mi to lichotí,
ale mé city k tobě jsou naprosto…
A… jéje.
Počkej. Ty sis myslela…?
Nemyslela. Moje sestry myslely a narvaly mi to do hlavy.
- Myslela sis, že tě pozvu na rande? - No…
Ne. Ne, nic takového.
Chtěl jsem ti nabídnout místo v mé firmě.
- Protože máme pouto. - Přesně tak.
Jsi podle mě jedna z nejchytřejších a nejbystřejších lidí, co znám.
- Chci, aby ses přidala ke Kincaid Group. - Takže, zaprvé,
jsem polichocena. Už jsem to řekla, ale z jiného důvodu.
Zadruhé, ne.
- Ne? - Ne.
Ze Staveb a vývoje O’Brien neodejdu.
Je to rodinná firma.
- Je to moje a tátovo všechno. - Dobře.
To se mi líbí. Loajalita.
Loajálnost je dobrá. Loajálnost je obdivuhodná.
Hej, už vím. Co kdybych Stavby O’Brien koupil?
- Technicky bys stále pracovala… - Evane, nemůžeš si pořád všechno kupovat.
Můžu. To je na tom ta krása.
Moc si té nabídky vážím,
ale jsem dokonale šťastná tam, kde jsem.
Dobře.
To respektuji.
Tady je moje nabídka.
Pouvažuješ o tom?
Jsou důležitější věci než peníze.
Spousta lidí to říká. Ne všichni to ale tak myslí.
Podívej se na to takhle.
Dal by sis raději sendvič s Nutellou a banánem, nebo s lanýži a kaviárem?
Co kdybychom šli na to zasedání rady?
Tvořivost se učit nedá.
Tak co tady dělám?
Jsem tu, abych vám ukázala, že… už víte, jak být tvořiví.
Kdykoli vyprávíte příběh, nebo vtip, kdykoli zpíváte písničku,
nebo něco čmáráte, nebo se z něčeho vymlouváte,
jste tvořiví. Takže, chci po vás tohle.
Chci, abyste mi napsali něco, z čeho poznám, co jste zač.
Ne kým jste byli…
a ne kým chcete být.
Co jste zač dnes.
Váš nejlepší den, váš nejhorší.
Dva tisíce slov.
A nepoužívejte laptopy. Pište perem na papír, jo? Tak do toho.
Víc času nemáme.
Nechci, abyste mi tu esej odevzdali. Nechte si ji u sebe do příštího týdne.
Tak zatím.
Netušila jsem, že jsi tu jako pozorovatel.
Jen jsem se chtěl kouknout.
A tady je moje zadání.
Budu venku, kdyby sis o tom chtěla potom popovídat,
ale když ne, pochopím to.
Dobře.
Je to dobře napsané.
Ještě štěstí, že tě nemám ve třídě, vyhodil bys mi měřítko.
Víc mě zajímá obsah než styl.
Obsah je velmi dojemný.
Hele, Bree, nechci se vykrucovat z toho, co jsem udělal.
Jsem rád, žes mi dala možnost vysvětlit, proč jsem to udělal.
To chápu.
Jo. Porota ne.
Bree, já…
Chápu, jestli chceš odejít. Beru to.
Sedím tady.
- Tak co teď? - Nevím.
Je to pro mě nové.
Jo, měl bych to vzít.
To je můj kurátor.
Kurátor. Já…
Ne. Vem to.
Zdravím, pane Sullivane.
Ano, pane, už jdu.
Jen musím… Mám malé zpoždění.
Já vím. Už se to nebude opakovat.
Jsem si toho vědom.
Brzy se uvidíme, pane.
Čeho jsi si vědom?
Když cokoli pokazím, jdu zpátky do vězení.
Taková je realita.
Jdeš pozdě, protože…
Jsem šel za tebou.
- Měl bys jít. - Jo.
- Běž. - Dobře. Jo, už jdu.
Jo. Dobře, ahoj.
Dobře.
STAVEBNÍ A VÝVOJÁŘSKÁ SKUPINA O’BRIEN
Tak jo, Buzzi, půjdeme se proletět.
Ale varuji tě, mám toho hodně na srdci,
takže doufám, že umíš poslouchat.
Mandrake tě odveze na letiště. V Clevelandu budeš s předstihem.
Výborně.
- A ohledně toho předtím… - Ale to nic, už je to zapomenuto.
Skutečně? Několikrát jsi to připomenul.
- Musíš uznat, je to legrační. - Zamysli se nad tím, jak jsi začal.
„Možná tě to překvapí.“
Dobře, možná jsem to řekl divně.
Chtěl jsem tě ukrást tátovi ve smyslu podnikání.
- Nebylo to žádné odvezení. - Takže ono to existuje.
Nikdy jsem se o to nepokusil. Tedy záměrně.
Řekni mi, kdyby to bylo odvezení…
- Což nebylo. - Ale kdyby bylo, hypoteticky…
Co myslíš? Nějaké připomínky?
No, kdybych chtěla být někým někam odvezena…
tak bych se považovala za odvezenou.
- Hypoteticky. - Jistě, jen hypoteticky.
Musím to vzít. Užij si to ve státě jírovce lysého.
Já mu nerozumím.
Mnozí se snažili, Abby.
Dobře.
Doufám, že se táta vrátí. Už bude brzy tma.
Jistě je v pořádku, mami. Létá celé roky.
Já vím. Bojím se. Je to hloupé.
Chce někdo něco?
- Dal bych si ještě kávu, prosím. - Jistě.
- Jak se ti líbí být poručicí? - Je to skvělé.
Spousta papírování.
Procházení mapy, přehodnocování požárních pravidel.
Mnohem zajímavější než boj s požáry.
Zatímco můj manžel asistoval u porodu holčičky v mrazáku supermarketu.
Upřímně, většinu práce odvedla matka.
- Tobě se ta nová zodpovědnost líbí. - Musím si na to zvyknout.
Proč? Co tím myslíš?
Bree, jaký byl tvůj první den jako profesorka?
Jsem jen hostující přednášející.
A bylo to docela strašný.
Jo, prostě…
Hledí na vás tolik očí, očekávají, že je něco naučíte.
Ale zjistila jsem, že se mohu učit od nich.
Studenti učí učitele stejně tak, jako učitel učí studenty.
- Jo. - To je bez kofeinu, že?
Po osmé vždycky.
Jo. Tak proč jsem tak napružený?
Utopils všechny své úspory v novém podnikání
a nevíš, jestli to vyjde.
Jasně. Díky za připomenutí.
Už se stmívá. Nemám ráda, když létá ve tmě.
Mami, jistě je v pořádku.
Už určitě přistál.
Máte pravdu.
Zavolám na letiště. Určitě vykecává s letištní posádkou.
Doufám, že brzy přijde.
Co ten spěch?
Nic. To vydrží.
Takže, Connore, jak to jde s tou právnickou kanceláří?
Pomalu, ale jistě. Mám pár klientů.
Mám jednu neshodu s plánováním a sousedy, kteří se přou o hranice pozemku.
Zní to tak zajímavě jako moje práce.
Víš, co bys měl dělat? Měl by ses podívat na ty internetové hodnotící aplikace
a žalovat je za urážku.
Nech to plavat, Jess.
Hej, Mick se prý ještě nevrátil.
Naposled s ním byli ve spojení ve čtyři třicet.
Teď to zkusili znovu.
Nikdo se neozývá.
Překlad titulků: Roman Placzek
Uvidíte:
To byl kamarád z pobřežní stráže. Dostali volání o pomoc, ale ztratili signál.
Megan, potřebuješ něco?
Potřebuji Micka.
- Ahoj, tati, co se děje? - Potkala mě smůla.
Tohle je tvůj poslední drogový test, Tatume. Nevypadá to dobře.
Potřebuji asistenta.
- Ahoj. - Margaret Kellerová. Vítej na palubě.
- Jsi v pořádku? - Mám tě.
Sundejte mi to.