Din episoadele anterioare…
Sunt gata.
Am recuperat prora unui vas. Trebuie sistate lucrările.
Am fost la doctorul Baum.
- E posibil să nu pot rămâne însărcinată. - Ne descurcăm.
Sora mea se mărită. Am o invitație, dacă vrei să vii.
Am onoarea de a vă declara căsătoriți.
Acum poți săruta mirele.
Vasul e o descoperire incredibilă. Mare păcat…
Te retragi din proiect? Asta e decizia finală?
Mă tem că da.
- 'Neața! - 'Neața!
Cum ai dormit?
Ca un prunc.
- Ai avut vise urâte? - Nu.
Tu cum ai dormit?
Bine.
Doar bine?
Ai cam dat din picioare.
Ce?
M-ai lovit în somn.
- Și… - Și?
Ai furat toate păturile.
- Ai acaparat patul. - Da?
Dar e prima oară când se întâmplă asta.
Dacă se întâmplă din nou, pot trăi cu asta.
Pot suporta niște șuturi.
Abby se plângea de asta când eram mică, dar credeam că inventează.
Zicea că trebuie să stea la marginea saltelei, cu teamă.
- Ar trebui să discut cu ea. - E adevărat!
Acaparez patul.
- Măcar nu sforăi. - Stai să răcesc.
Am supraviețuit nunții și a ieșit frumos.
A ieșit perfect. Perfect.
Mick a ajuns bine la aeroport de dimineață?
Mi-a scris un mesaj că a prins avionul către Kansas.
Bun. Avem șanse să prindem proiectul din Wichita.
Mai ales după ce Evan Kincaid s-a retras din cel cu hotelul.
Asta chiar a fost o surpriză,
pentru că tânărul pare foarte drăguț.
Drăguț, dar imprevizibil.
Vorbești de lup…
Ăsta-s eu.
Sper că nu deranjez.
- Bună, din nou! - Bună!
Bunico, el e Evan. Cred că v-ați cunoscut la nuntă.
Bine ai venit în casa O'Brien!
- Vrei o cafea? - Sunteți amabilă, dar nu pot zăbovi.
Bine.
Atunci, noi o să luăm cafelele și o să facem câțiva pași.
Mergem cu cafelele la promontoriu.
- Mergem? - Minunat!
- Mi-a făcut plăcere. - Asemenea.
- Pa! - Pa!
Cu ce te pot ajuta?
Am adus un dar pentru Jess și David.
Foarte frumos!
M-au făcut să mă simt ca acasă la han.
Am decis să le cumpăr un inorog.
E afară. Te-am făcut să te uiți.
Le-am luat un voucher.
Pentru ce?
Pentru ce vor ei. O călătorie în Grecia, Grecia însăși.
Glumesc, dar Grecia e chiar ieftină acum.
Faci mișto de mine?
Ce?
Asta ești tu?
Adorabil…
Mulțumesc.
Bine. Ce vrei?
Eu… voiam să-mi iau adio în persoană.
Îmi pare rău că nu a ieșit treaba cu proiectul.
Și mie.
Avocații vor pune la punct ultimele detalii.
Deci chiar te retragi? Nu te mai poți răzgândi?
Ce priveliște e azi…
Asta nu ne afectează doar pe noi.
E vorba de multe locuri de muncă.
Știu. Nu a fost o decizie ușoară.
Măi să fie! Ăsta e Mick când era mic?
Arată fix la fel!
Spatele meu!
- Ești bine? - Nu-l atinge, e un spasm.
O să treacă.
De obicei, trece.
- În afară de cazul când… - Când?
Când nu trece.
- Dă-mi-l mie! Pe cine să sun? - Pe Mandrake. Știe ce e de făcut.
Mandrake.
- Cunoști multe celebrități. - Nu mă pot ajuta acum.
Nu voiam să mă vezi așa.
- Cum? - În dureri.
- Uman? - Mă rog…
Am găsit.
Mandrake? Am nevoie de tine.
UNITATEA DE POMPIERI
ȘEFUL POMPIERILOR
- A venit șeful. - Ca să-l anunțe pe noul căpitan.
Cine crezi că va fi?
Pariez pe Chris Sutton, de la Secția 9. Iar Mike va fi noul locotenent.
Sarah, te-am căutat.
O'Brien, ne scuzi puțin?
Sigur. Am de verificat ceva în inventar.
Sarah, e oficial. Mike Herrmann va fi noul căpitan.
Bun. E un om destoinic.
Iar tu vei fi noul locotenent. Dacă îți dorești asta.
- Doare, domnule? - Da.
Dar acum?
Da! Îți face plăcere?
Mereu găsesc plăcere în munca mea. Acum vă voi întoarce.
- O să doară? - Foarte tare.
Dar ce nu ne omoară, ne face mai puternici.
- Și dacă nu vreau să fiu mai puternic? - Mă ajută cineva?
Ce pot să fac?
- Ia picioarele și rotește odată cu mine. - Bine.
Grijania mă-sii!
Aș spune mai multe, dar ne aude bunica ta.
Le-am auzit pe toate.
- Se pare că aveți spasme la spate, dle. - Spune-mi ceva nou.
S-a mai întâmplat asta?
În ultimii ani, nu. Credeam că mi-a trecut.
E o boală cronică. Își va reveni repede.
Cheamă o ambulanță privată, să mă mute acasă.
E ridicol! Mutatul și căratul nu ajută la nimic.
O să rămâi pe canapea până când te poți ridica singur.
- Bunico… - Nu vreau să deranjez.
Chiar nu vrea.
Aiurea!
Omul suferă și noi o să-l ajutăm să se înzdrăvenească.
O să avem noi grijă de tine.
Ia o brioșă!
Nu pot.
- E delicioasă. - Și mai avem.
Cred că aș putea rămâne o vreme.
Mandrake, adu-mi computerul și telefonul de serviciu.
- O să sun la Lisabona de aici. - Am înțeles.
Bine.
Mandrake! Cât durează de obicei spasmele astea?
Greu de spus.
Ultima oară, în Brazzaville, a durat doar vreo două ore.
- Dar în Zagreb… - Așa rău?
Nu mai suntem bineveniți în Croația.
Ești bine?
Sunt bine.
Ești cam tăcută.
Șeful Lee mi-a oferit rolul de locotenent.
Ce? Și de ce nu mi-ai spus?
Am fost șocată.
I-am zis că mă gândesc până săptămâna viitoare.
- E extraordinar! E minunat. - Chiar e?
Chiar vreau să urc în ierarhie așa repede?
Vreau să fiu supervizor? Îi urăsc pe supervizori.
Asta pentru că nu ești supervizor.
Ne-ar prinde bine mai mulți bani.
Da, sunt mai mulți bani.
E primul pas spre a deveni șefă.
Asta ți-ai dorit dintotdeauna. Să spui tuturor ce să facă.
Îmi place să spun altora ce să facă.
Care e problema?
Nu sunt pregătită să renunț la teren.
Îmi va lipsi.
Îmi va lipsi adrenalina.
Da, știu.
După ce voi rămâne însărcinată, oricum va trebui să renunț la asta.
- Vei face asta? - Păi nu?
Doctorul Armstrong a zis să am grijă.
Spui că nu ești sigură că vei accepta rolul de locotenent
sau spui că vrei să mai amâni copiii?
Nu știu ce spun.
- De ce nu ne putem lua un câine? - Nu am zis că nu putem.
- Deci ne putem lua un câine? - Păi…
- Ai văzut ce au făcut? - Da, sunt impresionată.
Putem discuta.
- Îmi mai dați puțin pui, vă rog? - Imediat!
I-l duc eu.
Cum te simți?
Dacă nu mă mișc, bine. Ai văzut poze de la săpături?
Vasul arată incredibil. Vezi?
Da. Institutul Smithsonian e încântat.
Aproape că a meritat c-am lucrat acolo. Astfel, au găsit-o.
Aproape.
E cam jenant că m-am retras din afacere și acum sunt blocat aici.
Este jenant, într-adevăr.
Ce-ai pățit la spate?
Inițial? Am avut un mic accident.
A fost grav?
Am scăpat.
E bun puiul.
- Spune-i bunicii. - Bun puiul, dnă O'Brien!
Evan! Sigur.
Ești amabil.
La desert avem prăjitură cu afine.
Mulțumesc. Sunteți tare drăguță.
Dar trebuie să plec.
- Sau nu. - Rămâi acolo.
Aduc niște pături și îți pregătesc canapeaua.
- Jenant. - Jenant.
MAGAZIN DE ANIMALE DE COMPANIE
- Mersi că m-ai ajutat, Kev. - Glumești?
Îmi ajut fratele și mă joc cu barosul. Toată lumea câștigă.
Aveți nevoie de o mână de ajutor? Am adus oameni.
Pe mine.
- Cu atât mai bine! Mersi, Luke. - Cu plăcere.
- Mișto spațiul! - Mersi.
Aduce a cabinet de avocatură?
Da. De ce nu?
Cum începem?
- Adu ranga de scos cuie. - Bine.
Ai vorbit ca un avocat adevărat.
Ce pot să fac?
Pune-ți ochelari de protecție și stai deoparte.
Am înțeles.
Kevin, ai ceva de defulat?
Ce? Nu?
- Poate. - Vrei să discutăm?
Dacă vrei, am și eu destăinuiri la schimb.
Nu, prefer să sparg chestii.
Dă-i înainte!
Hei!
O să ai propriul cabinet?
Așa se pare. Ai ceva contra avocaților?
- De ce spui asta? - Toată lumea îi urăște pe avocați.
Mai puțin ceilalți avocați.
Nu. Și noi îi urâm.
Pot să te întreb ceva?
Pentru un amic mai îndepărtat.
Sigur. Dar e vorba de tine, nu?
Da.
Tatăl tău și Kevin s-au purtat bine cu mine.
M-au angajat la The Bridge.
Dar ei știu deja asta.
Am făcut închisoare.
Da.
Deci tata și Kevin știu. I-ai spus și lui Bree?
Îi spun în weekend. Aștept momentul oportun.
Oamenii nu reacționează prea bine la vestea asta.
Nu cred că o va deranja. Dar spune-i.
Așa voi face.
Bine.
- Ești un frate bun. - E o soră bună.
- Ce voiai să mă întrebi? - Lasă…
Mă ajuți aici, deci îți dau sfaturi juridice gratis.
Bine.
Ofițerul meu de supraveghere nu mă slăbește deloc.
Mă conformez, încerc să fac tot ce e necesar,
dar, orice aș face, parcă îmi poartă sâmbetele.
Pot face ceva ca să schimb ofițerul?
Nu știu sigur, dar mă interesez.
Mersi, apreciez.
- Bine. - Super!
Nu e rău deloc.
Mersi.
Continuă.
Are ochiul format.
Pentru compoziție, culoare.
Serios?
Cu asta te naști, nu se învață.
Tu te-ai născut cu asta.
Blestemul meu…
De ce nu mai pictezi?
Am pictat de toate. M-am plictisit.
Pentru ea, e nou.
De asta ai venit aici?
De ce altceva?
Sigur nu ca s-o aud pe nora ta încercând să mă convingă să fac expoziția aceea.
Eu credeam că pentru brioșe.
Faci niște brioșe strașnice.
Poftă bună!
Picturile lui Carrie sunt foarte bune.
Da. Bunica spune că are talent.
Crezi că am și eu vreunul?
Un talent? Sigur că da.
Nu știu ce să zic.
Scumpo, nu l-ai descoperit încă.
Trebuie să explorezi. Nimeni nu îl găsește peste noapte.
Voi ce ați descoperit?
Lucruri diferite.
Carrie se pricepe la artă.
Mătușa Bree se pricepe la scris.
Eu, la numere.
O să-l găsești și tu pe al tău. Crede-mă!
El ce talent are?
El?
Talentul său e că gândește non-stop.
Ești sigur că nu te frământă nimic?
- E posibil să fie ceva. - Bine. Spune!
Lui Sarah i s-a propus un post.
Cel de locotenent.
Pare o veste extraordinară.
Așa s-ar zice. Dar nu e sigură că vrea să accepte.
Bine. De ce nu?
Zice că nu e gata să renunțe la munca de teren, ceea ce înțeleg.
Dar se gândește…
că ar putea amâna o vreme să încerce să facă copii.
Și e-n regulă, pentru că…
Avem timp.
Dar am fost mereu pe aceeași lungime de undă.
Acum încep să îmi fac griji că nu mai e cazul.
Nu sunt expertă în căsnicie,
dar cred că ideea e să vă prindeți cum să nu fiți pe aceeași lungime de undă,
dar să rămâneți pe același plan.
Ai dreptate.
- Ești foarte deșteaptă. - Păi…
- Ar trebui să te faci scriitoare. - Încerc.
Vorbește cu ea.
Așa voi face.
Mulțumesc. Despre ce voiai să vorbim?
Despre weekendul trecut.
Faptul că ai jonglat cu doi tipi și cu o nuntă? Impresionant!
Nu pot fi genul ăsta.
Alege unul.
Da.
Trebuie să renunț la Jerry Trask, dar cu mănuși.
Dacă ai fi în locul lui, cum ai vrea să renunț la tine?
Direct. Smulge plasturele! E singurul mod.
Mă gândeam eu că o să spui asta. Nu vreau să fiu personajul negativ.
E mai bine așa, crede-mă.
Lasă-l să-și vadă de viață. Spune-i adevărul.
Ai dreptate.
Asta trebuie să fac.
E bine, Klaus. Dar tactica bazată pe recomandări e cam misterioasă.
Fă în așa fel încât, dacă apare, să poți primi conținut similar.
Exact. Deci va prinde avânt în timp real.
Bine.
- Domnule Kincaid? - Spune-mi Evan.
- Chiar gândiți tot timpul? - Da.
Eu când mă uit la filmulețe, mama spune că-mi pierd timpul.
Asta este părerea ei.
E un mod de relaxare. În cazul meu, cu asta mă ocup.
- Serios? - Dețin acest site.
- Da? - L-am cumpărat anul trecut.
- Cât de tare! - Așa cred și eu.
- Îți plac computerele? - Îmi plac jocurile video.
- Te-ai gândit să faci și tu unul? - Pot face asta?
Sigur. Uite!
Să-ți arăt.
E chiar Bree O'Brien, celebra scriitoare!
Bună, Jerry!
Asta nu e bine.
Jerry, știu că te-am invitat la nuntă.
Și m-am simțit minunat.
Și eu. Doar că…
Vreau să mă asigur că suntem pe aceeași lungime de undă.
Nu cred că suntem, dar continuă.
Nu cred că simt pentru tine ce simți tu pentru mine.
Lucrăm împreună. Aș…
Ar fi mai bine să rupem plasturele acum, înainte să devină ciudat.
Înțeleg. Nu e nevoie să continui.
- Serios? - Da.
Sincronizarea e importantă. Nu e momentul potrivit.
Revenim la o relație strict profesională. De acord?
- Absolut! Mulțumesc. - Nu trebuie să îmi mulțumești.
Bine.
Bun. Baftă la clasă!
Mulțumesc.
- Da. - Bine.
- Pa! - Ne mai vedem.
Cum îți merge cu Jay?
E-n regulă. Îmi place de el.
Dar?
Nimic. E drăguț și amabil.
Dar nu ești gata să te arunci.
La ce te referi? Unde să mă arunc?
Știi tu bine unde. Cu capul înainte!
Ieșiți împreună? Sunteți iubiți?
Putem schimba subiectul?
Ce crede Jay despre statul lui Evan peste noapte?
Evan nu a petrecut noaptea. A rămas înțepenit de spate.
În casa ta.
Nu i-am spus lui Jay, pentru că i se pare că Evan ține la mine,
că e îndrăgostit de mine.
Nu mi se pare ciudat.
Crede-mă, lui Evan Kincaid nu-i place de mine.
Ție îți place de Evan Kincaid?
Bine. Schimb subiectul.
Cum merge căsnicia?
Perfect!
Atunci de ce stai aici cu sora ta,
în loc să atârni de brațul soțului?
Am ceva de discutat cu tine.
Nu că ar fi o problemă.
În filme, totul se termină cu nunta.
Nuntă, final fericit și gata.
Ce se întâmplă după aceea?
Ce se întâmplă dacă afli că acaparezi patul?
- Despre ce vorbești? - David zice că-l lovesc în somn.
- Încă faci asta? - Făceam asta?
Când eram mici și mergeam în excursii, stăteam în aceeași cameră.
Îți poți închipui cum e să dormi cu un cangur?
Pot.
Dar e-n regulă. A fost după plecarea mamei
și erai puțin anxioasă.
Poate. Dar de ce sunt anxioasă acum?
Nu sunt terapeut autorizat.
Ești mai bună de-atât. Ești sora mea mai mare.
Se petrece ceva acolo.
Nu e genul tău.
Deloc.
Da, Evan. Mă ocup.
E incredibil! Abby, uită-te la asta.
Așa cred ei că arăta vasul.
Din câte am descoperit.
Îți imaginezi cum e să traversezi oceanul în asta?
- Ar fi cam aglomerat. - Mie-mi zici?
Astea sunt actele pe care le-am pregătit pentru încheierea acordului.
E corect. Mai mult decât corect. Mandrake, i le poți citi?
Pot să citesc și singură.
Serios? Eu ratez mereu chestii când le citesc cu ochii.
- Eu trebuie să citesc cu urechile. - Bine. Caitlyn?
Vrei să te joci în camera ta?
Nu se joacă. Face un joc video.
Pot să văd?
Până acum, am pus bolovanul să se rostogolească și să robească trolul.
Foarte bine, urăsc trolii. Nu e rău deloc, Caitlyn!
Continuă.
Dar pleci.
- Cum ți-l pot arăta când termin? - Îți las adresa mea de e-mail.
- Dar nu i-o da mamei tale. - Bine.
Ești plin de surprize.
Mă pricep la copii. Mandrake zice că am inima tânără.
Am zis că sunteți un adolescent în regres.
Totuna.
E aproape șase. Mă scuzați, trebuie să vorbesc cu cei de pe Coastă.
Mandrake!
Nici măcar nu știu dacă e numele sau prenumele tău.
Nici una, nici alta.
- Nu te cheamă Mandrake? - Nu.
Așa îi place lui să-mi spună.
Cred că e extenuant să fii în locul lui.
Nici nu vă închipuiți, dnă.
- Spune-mi Abby, te rog. - Bine, Abby.
Chiar nu citește? E atât de leneș?
Nu e leneș deloc, Abby.
- Să nu-mi zici că nu știe. - Nu știe să citească.
Și nu îi e rușine.
Evan a suferit de dislexie în copilărie.
Nu a fost diagnosticat. A fost considerat leneș și nemotivat.
Din cauza asta, nu a făcut facultate.
A trecut peste acest hop, dar cititul nu e printre activitățile lui preferate.
Habar nu am avut.
S-a ridicat singur.
Absolut! Nimeni nu a crezut în el, așa că a trebuit să creadă în el însuși.
- Lucrezi cu el de mult timp? - Destul.
Cum s-a lovit la spate? A zis că a avut un accident.
Nu mi-a împărtășit asta. Poate că îți va spune ție.
Și dragonul o salvează pe prințesă de prințul cel rău.
- Înveți. - Bună!
Vin cu informații despre licitația tacită a asociației părinților,
la care ai acceptat în mod nesăbuit să contribui.
M-ai prins într-un moment de slăbiciune și m-ai convins cu ciocolată caldă.
Sunt diabolic. Bună, Caitlyn!
Bună ziua, dle Ross! Care e talentul dv.?
Lucrează la ceva.
Așa este.
Nu e cazul tuturor?
Nu m-am gândit la asta.
Talentul meu?
La predat, cred.
Și la muzică. Cânt puțin la chitară.
Cum de nu știam asta?
Nu ai întrebat.
- Am o chitară. - Cânți?
Am luat câteva lecții, dar nu m-am ținut.
Aș fi încântat să te învăț.
- Pot, mamă? - Sigur.
Bine. Abia aștept.
- Trimite-mi zilele. - Sigur.
Bine.
Mamă, îți place de Jay?
Sigur că-mi place de el.
Îți place în sensul acela?
Despre asta vorbești tu cu prietenele tale?
Da, dar ele răspund.
Doamnelor…
Am nevoie de părerea voastră.
Asta-i clar. Fiți sincere! Care eșarfă? Roșu cu alb sau pestriță?
Roșu cu alb.
- Bine. - De ce?
Mă întrebam.
- Dacă zici. Îți stă bine. - Mulțumesc.
- Bunica… - Are întâlnire?
Elaine a fost o femeie minunată.
Muza mea.
Nu sunt sigur dacă m-a inspirat sau am pictat ca s-o impresionez.
Toate s-au schimbat.
Păi…
Nu prea.
Nici măcar nu știu ce mănânc.
Se cheamă șaorma.
Nici nu știu cum se scrie.
Îți place?
- E gustoasă. - Învață cum se scrie.
Poate.
Ce s-a întâmplat cu restaurantul chinezesc care era aici?
Se chema Garden View.
Cele mai bune rulouri din oraș. Diane Yang era patroana.
Ce a pățit?
- A murit acum mulți ani. - Tipic…
Așa merge lumea.
Trăim, murim și ai face bine să te bucuri de fiecare moment.
Soțul tău, Charles, a făcut fântâna asta, nu?
Așa este.
De fapt…
A făcut-o de două ori.
Prima oară nu i-a plăcut, așa că a dărâmat-o într-o noapte
și a luat-o de la cap.
Nimeni nu avea obiecții, doar el.
Așa era el.
HANUL DE LA VÂRFUL VULTURULUI
- Ți-e frig, draga mea? - Nu.
Atunci, ce-i cu ciorapii?
Ciorapii?
Îmi amintesc de picioarele mele.
Ca să nu-ți dau șuturi la noapte.
Jess…
Îți promit că nu voi mai acapara patul.
Îmi pare rău că ți-am zis. Nu am vrut să te jignesc.
- Mi s-a părut chiar amuzant. - Amuzant? Abby m-a făcut cangur.
Da, dar un cangur frumos.
Ești cangurul meu.
Nu e amuzant. Dacă s-a zis cu căsnicia noastră?
Nu s-a zis cu ea. O să învăț să mă feresc.
Vorbesc serios. Dacă te lovesc din anxietate?
De ce să fiu anxioasă?
Nu știu.
Să ne gândim.
Conducem o afacere cu o rată de eșec destul de mare.
Ți-ai schimbat viața complet.
Ai promis să rămâi legată de o singură persoană până la moarte.
Crezi că nu vrei copii, vrei să știi părerea mea
și ai aflat că trebuie înlocuită centrala.
- Serios? - Da.
Excelent…
Și eu sunt anxios din toate motivele posibile, dar…
Hai să fim anxioși împreună.
- Asta înseamnă căsnicia. - Cupluri care trec prin viață cu teamă?
Da, uneori.
Ce părere ai despre copii?
Crezi că despre asta e vorba?
Fie asta, fie am sindromul picioarelor neliniștite.
Nici nu știu ce e aia.
Oricum, eu te iubesc…
și ador picioarele tale.
Vreau să te ajut să trăiești viața pe care ți-o dorești.
Ai decis dacă vrei să fii locotenent?
Da. M-am hotărât de cinci ori azi-dimineață.
Problema este că decid lucruri diferite.
Să accept, să nu accept…
E-n regulă. E timp.
- Când vrea șeful un răspuns? - La micul dejun cu clătite.
Deci mâine. Bine.
Orice decizi să-i spui, e cariera ta.
Trebuie să fie alegerea ta.
Bună, Sarah!
- Șeful Lee vrea să-ți vorbească. - Vin imediat.
Dacă vrea un răspuns chiar acum?
Va trebui să decizi.
Orice ai hotărî, te susțin.
Bravo!
Mersi! Dar mă dor degetele.
Da? Atunci ar trebui să bem ceva.
- Ți-e sete? - Sigur.
Hai să devalizăm frigiderul!
Ai ceva bun acolo?
Mi-a plăcut cum ați cântat.
Jay e un profesor bun.
Așa este.
Avem limonadă?
- Imediat. Vrei o negresă? - Negrese și lapte?
Am aflat că am intoleranță la lactoză. Nu pot bea lapte.
Mie îmi poți da?
Un lapte? Imediat.
Îmi aduci și mie o limonadă?
Ador limonada.
Jay!
El e Evan Kincaid.
Serios?
Evan s-a accidentat la spate.
El e Jay Ross.
Profesorul de muzică. Te-am auzit cântând.
Ești fantastic!
Scuze că nu mă ridic, dar nu pot. Abby m-a lăsat să stau aici.
- Drăguț. - Nu că aș fi avut de ales.
- Limonada. - Mersi, Caitlyn.
Îmi plac paiele astea de când eram mic.
- Jay, tu ți le amintești? - Da.
Mă gândeam să învăț să cânt la chitară. Îmi dai și mie lecții?
- Nu cu asta mă ocup. - Cu ce te ocupi, Jay?
- Sunt învățător. - Serios? Fascinant!
- Da. - Să-l lăsăm pe Evan să se odihnească.
- Mi-a făcut plăcere, Jay! - Și mie.
- Ce tip interesant… - Se poate spune asta.
Suferă, dar îi place atenția.
Nu are parte de atenție? E miliardar.
Ba da, dar…
E mai profund decât lasă să pară.
Se pare că n-a avut niciodată o familie.
Săracul…
Oare să-mi fie milă pentru un bogătaș celebru?
Nu, nu reușesc.
Cântă ceva. Nu te-am auzit niciodată cântând.
Sigur.
Jay, a fost minunat.
Habar nu aveam.
Și eu sunt mai profund decât las să pară.
O'Brien! Mă poți ajuta cu panoul ăsta?
Pare o treabă pentru un paramedic.
Imediat.
O'Brien, ai un apel. Prioritate doi.
Posibil Protocol 19 pe strada Market.
Bine. Scuze, găsește pe altcineva. Mă cheamă datoria.
Te ajut?
Poți să mă ajuți să mă cațăr să aranjez panoul?
Ajută-mă tu și mă cațăr eu. Sunt obișnuită cu asta.
Cum spui tu, dnă locotenent.
Ai auzit și tu?
E greu să ții un secret în stație. E adevărat?
Încă discutăm.
MIC DEJUN ANUAL CU CLĂTITE
- Coboară. Mut scara. - Mă descurc.
Ești bine?
Sarah!
Nu înțeleg de ce…
Da. Ne vedem în weekend.
Vești proaste?
Era Erin Kinley.
Conduce o galerie în SoHo.
Zicea că Driscoll a făcut o înțelegere cu ea la mijlocul anilor '80,
după ce a murit soția lui.
- Ce înțelegere? - I-a dat drepturi exclusive
asupra ansamblului lucrărilor sale, pentru totdeauna.
Ea deține toate drepturile asupra picturilor sale?
Așa zice. Și refuză să mă lase să le expun.
E ridicol. Chiar dacă are drepturile,
nu ar valora mai mult după expoziție?
Poate.
Dar zice că preferă să aștepte până le va crește valoarea.
- Ce înseamnă asta? - Valoarea crește exponențial
imediat după ce el moare. Cică nu mai are mult de așteptat.
Ce om…
Mi-a mulțumit însă
că l-am convins pe Driscoll să expună.
A zis că se va gândi să-mi dea un comision din vânzări.
- Și ce ai zis? - I-am zis că apreciez.
Apoi i-am zis exact unde să-și bage comisionul.
Va veni în weekend.
Vrea să-și admire lucrările.
Ce vei face?
Crede că mă intimidează venind din lumea artei de la New York.
Dar nu știe că am și eu niște ași în mânecă.
Evan?
E un miracol! M-am făcut bine.
Cred că e de la prăjitura cu afine a lui Nell.
Trimit o mostră la clinica Mayo, la analiză.
Mă bucur că te simți mai bine.
Îți mulțumesc pentru ospitalitatea ta.
Au fost cele mai frumoase zile din viața mea.
O să cumpăr o canapea ca asta și o s-o iau cu mine peste tot.
Canapeaua mea este flatată.
Ai acordul pentru încheierea parteneriatului?
Da. E chiar aici.
Bine. L-ai semnat?
Da. A fost foarte generos.
De acord.
Dramatic, nu?
- Pentru ce-ai făcut asta? - Am avut timp de gândire.
Să nu uit să mai lâncezesc pe canapea cu zilele. Îmi eliberează mintea.
Vezi asta?
Nu e un obstacol.
E o oportunitate. Ce dacă trebuie să amânăm construcția?
Sunt și avantaje. Am făcut un plan.
Mutăm hotelul pe lotul următor.
L-am cumpărat de dimineață.
Pe lotul vechi construim un muzeu care conține vasul
și artefactele găsite. Facem un eveniment din asta. Câștigăm toți.
- E o idee grozavă. - Nu-i așa?
Mi-a venit urmărindu-ți familia. Se întâmplă atâtea!
Nuntă, probleme cu afacerile, Megan cu arta ei,
Caitlyn cu criza existențială, Jay cu chitara…
Știi că e îndrăgostit de tine, nu? Nell cu întâlnirea,
care a decurs bine, să știi.
- Cum ai aflat toate astea? - Stând pe canapea.
Credeai că dorm și mă joc doar?
- Așa părea. - Observ lucruri.
Zic că dacă familia O'Brien poate face toate astea,
pot și eu să fac un hotel care adăpostește un vas.
Mă bucur că am fost de ajutor.
Am pregătit bagajele și avionul ne așteaptă, dle.
Anulează avionul, du-te acasă
și desfă bagajele. Rămânem în Chesapeake Shores. Pe curând!
Mulțumesc, Abby.
Unde e Evan?
A plecat, oarecum.
E o poveste lungă.
Am timp.
Stai! Ce faci, Kevin?
Venim imediat. Sarah a avut un accident.
URGENȚE
- Kevin, cum se simte? - Nu știm nimic încă.
- O să fie bine. - Domnul O'Brien?
Da.
- Soția dv. e bine. V-a chemat. - Mulțumim.
- Bună! Ce ușurare… - Da.
Bună!
Mi-e atât de rușine…
- Rușine? - Medicul vine imediat.
Te iubesc.
Și eu te iubesc, dar nu-mi vine să cred.
Îmi risc viața în incendii zilnic
și cad de pe o scară încercând să aranjez un panou?
- Oricine poate păți asta. - Dar am pățit-o eu.
Ramirez m-a rugat pe mine să-l ajut.
Știi ce? Tu nu ai fi amețit și nu ai fi căzut.
- Nu știu ce s-a întâmplat. - Ce faci?
- Mă duc acasă. Urăsc spitalele. - Sarah, nu poți să pleci.
- Trebuie să-ți spună ei când. - Mă pot externa singură.
- Trebuie să se asigure că ești bine. - Știu și eu că-s bine. Vezi? N-am nimic.
Hei! Vino încoace.
Vino, stai jos. Bagă-te la loc.
E-n regulă.
Urăsc spitalele.
Și eu. Nici n-aș călca pe aici în afara programului.
Sarah O'Brien, poți pleca. Ești sănătoasă tun.
Ai câteva contuzii, dar nicio fractură.
Trebuie să o iei mai ușor câteva zile.
- Nu e nevoie să-ți mai spun asta. - Încă mă simt amețită.
E de înțeles, după analize.
Dar nu există complicații, stai liniștită.
În ce lună ești?
După figurile voastre, bănuiesc că abia acum aflați.
Felicitări! Ești însărcinată.
Subtitrarea: Cristian Mircea Draghici
- Din episoadele viitoare… - A fost ceva între voi doi?
- Nu am avut discuția aceea încă. - Care?
Ce s-a întâmplat cât am fost despărțiți.
- Ce ți-am zis n-are legătură cu Luke. - Știai că a fost închis?
Nu e nimic între mine și Evan Kincaid.
- E o mișcare clasică. - Răpirea.
Răpirea?
- Te duce într-un loc romantic. - Ai făcut-o?
- Da. - De ce n-ai zis?
Nu voiam să te uiți la mine cum o faci acum.