Раніше у серіалі:
-Дай свій номер, щоб прослухав. -Гаразд.
-Нам варто повечеряти. Це не побачення. -Повечеряти?
Я вечеряв з Джес, Девідом, Кевіном та Сарою. Було так чудово, наче…
-Родина? -Так. Якої в мене не було.
Я вічність нічого не малював та не писав.
-Все гаразд. Ми будемо родина. -Ти хочеш родину.
-Знайшли на місці будування? -Це може спричинити зупинку.
Юрфірма шпигує за молодшим юристом, щоб рознюхати про родину? Я звільняюся.
Дуже дякую.
Девіде, чи береш ти Джес своєю дружиною?
Чи обіцяєш ти поважати, дбати
-та захищати її? -Я…
Девіде!
Привіт, люба.
Знову той сон?
Цього разу під тобою розверзлася земля.
Краще, ніж коли мене викрали чайки.
Швидше б закінчити з весіллям, щоб знову спати.
Саме це й хоче почути наречений.
Виявилося, що Джеррі Траск не поганий.
Люди змінюються.
-Сьогодні вечеряємо разом. -Побачення?
Не побачення, просто…
Невеличке обговорення учбового плану.
-Як викладачі. -Гаразд, хай лише заплатить за вечерю.
Гаразд.
-Привіт. -Привіт.
Знаю, про що ви думаєте, весілля через тиждень.
Але, будь ласка, не панікуйте.
Живіть як звичайно. Саме це ми з Девідом і робитимемо.
Бо тиждень — це купа часу, щоб все зробити.
Тому просто не панікуйте.
Не панікуйте!
Гаразд.
-Вона панікує. -Дуже панікує.
-Доброго ранку. -Доброго.
Отже, Конноре,
як давно ти носиш… цей ансамбль.
Я перевдягав…
футболку…
позавчора.
Це добре.
Дуже добре.
Він радий, що не треба вдягатися та йти до офісу.
Так і треба. Але вже пройшло три тижні.
Два з половиною.
Я ціную, що ти зробив для мене,
-але, не думаєш, що варто… -Планувати майбутнє?
Я цим займаюся.
До речі, я лежу вночі,
витріщаюся на стелю і думаю лише про це.
Це природньо, що тобі трохи погано у такі часи.
Мабуть.
Я думав, що це була робота моїх мрій,
а вона виявилася зміїним кублом.
Тебе треба обійняти.
Ні. Мені не вісім.
Не хочеш обіймів?
Трошки хочу.
Знаю.
ГРОМАДСЬКИЙ ЦЕНТР ЧЕСАПІКСЬКІ БЕРЕГИ
Дуже добре.
Гарна робота.
Поклоніться партнерам.
Еббі.
Це складний рівень, але я хочу глянути, що ти можеш.
Чудово.
Вражає.
Ти запізнився. Це Еван. Він думає приєднатися.
-Що ти тут робиш? -Люблю пробувати нове.
Поспостерігай спочатку.
Я швидше вчуся у процесі.
Ти вже займався тхеквандо?
Ні, але я знайомий з бойовими мистецтвами.
Займався муай-тай, кравмагою, саватом. Лише основи.
Звучить, наче ти нас можеш дечому навчити.
Ні, я лише студент.
Ми робимо базові блоки руками. Покажеш йому, Еббі?
Я?
«Швидше вчишся, коли вчиш». Так, майстер Емі?
Ти читав мою книгу?
В нього є люди, які читають для нього.
Так.
Ще дивився відео в інтернеті, тому в курсі справи.
Тоді продовжуйте. Еббі?
Чудово.
Пам'ятайте, це не спаринг.
Пробач. Пробач, інстинкт.
Гаразд, моя черга.
-Давай. -Готовий?
Я готовий.
Еване, пробач. Я думала, ти пригнешся.
-Не хвилюйся. Пригинатимусь. -Дай гляну.
Круто виглядає, га? Я кажу це як комплімент.
-Але ти б'єш як злий віслюк. -Пробач.
Ти вже це казала. Все гаразд. Справді.
-Бачу, урок був повний подій. -Спитай її.
Я не… Я не хотіла.
Я розумію.
В нас була купа схожих речей на кравмазі.
Він швидко оклигає.
Бувай.
Джею. Пробач.
Ні, сам винен.
Ти виглядала небезпечно.
Ага, так.
Нове хобі?
Так, щойно почала.
Які доньки, така і мама.
Приємно, мабуть, щось бити.
Думала, що так, але виявилося, що я не знаю своєї сили.
Я б до тебе не ліз.
Як ти?
Досі у напруженні?
Так, Еван Кінкейд доводить мене. І, мабуть, в нього через мене струс мозку.
-Цікава бізнес-стратегія. -Ні.
Це не моя провина. Ми були на тренуванні…
Чекай, Кінкейд ходить на тхеквондо з тобою?
Так. Він приперся на урок. Хто так робить?
Цікаво.
Він постійно такий, завжди імпульсивний.
Зосередженості нуль. Постійно цікавиться новими речами.
Еббі…
ти не думала, що нова річ, яка його цікавить, це ти?
Ні. Це не так.
Я припиню базікати.
Ні, не припиняй. Я люблю з тобою розмовляти.
Я — теж.
Варто якось повторити.
За ланчем чи вечерею.
-Пізнє побачення? -Я не люблю вішати ярлики.
Я згодна.
Чудово.
Перевір свій розклад, хай твої люди зв'яжуться з моїми.
Гаразд.
І я кликатиму тебе, якщо треба буде когось побити.
-Гаразд. -Гаразд.
КАФЕ САЛЛІ
Гей, можна кави?
Брі О'Брайєн.
-Ми маємо припинити так бачитися. -Люку. Як ти?
Як видно з віника, я тут головний менеджер.
Не забувай про нас, малих людей.
Не забуду.
Я читав твою книгу цього вікенду.
Так?
Так. Зробив собі бібліотечну картку і все таке. Вона неймовірна.
Дякую.
Я зростав тут, тому розрізнив персонажів за тонкою вуаллю.
-Так. -Як сприйняла родина?
Виявилося, вуаль була затонка.
Вони змирилися.
Допомагає, що вона — бестселер.
-Мені досі не віриться. -А я вірю.
Дякую.
-Як справи з викладанням? -Я ще не починала.
Трохи нервую.
Так?
Поводься впевнено. Решта вирішиться сама.
Думаєш?
Що я там думаю? В мене в руках віник.
Все гаразд?
Диви, як я впевнено переключуся з віника на швабру. Бувай, Брі.
-Ось. Ти… Так. -Дякую.
Так, з радістю знову з вам попрацюю.
Дякую, бувайте.
Це вже четвертий дзвінок через суд.
-За який платить Ділфер. -Сповна.
-Ти заслужив, тату. -Дякую.
Гарно виглядаєш.
Ще й у брюках.
Прийшов час.
Слухай, я знаю, робота на «Дензер, Льюїс та Фелпс» була роботою мрії.
Я так думав.
Чи пішов би ти, якби це було не через мене?
Сподіваюся.
Але… ти полегшив вибір.
Я дуже пишаюся тобою за це.
Дякую, тату.
І, думаю… ти зможеш досягнути успіху і сам.
Така мета. Перша зупинка — офіс.
Як мова про нерухомість, головне…
Місцезнаходження.
Саме так.
Який твій улюблений роман?
Важко. «Анна Кареніна», «Всі друзі стануть незнайомцями».
Гарний вибір.
У якій історичній епосі ти б хотіла жити?
Зараз.
Тут непогано.
Гаразд.
Яка твоя улюблена музика чи гурт?
-Кантрі. -Що? Справді?
Так, справді.
Ти його слухав? Типу, гарні речі.
А там є гарні речі?
Не будь снобом.
Тобі варто якось побувати на Чесапікських берегах.
Там є клуб «Брідж». В них чудова…
Там є всяка чудова музика, але кантрі чудове.
Гаразд. Може.
-Як щодо наступного вікенду? -Не вийде.
Моя сестра виходить заміж.
Справді чи це відмовка?
Ні, справді. І хто вигадує таку відмовку?
Хтось, кому потрібна гарна відмовка.
Я не шукаю відмовок.
-Ні? -Ні.
-Гаразд. -І в мене є «плюс-один»,
якщо хочеш перевірити.
Це запрошення?
Ні. Може, це привід для когось, хто дуже хоче прийти.
Ну…
-Дозволь. -Дякую.
Ну…
я з радістю.
Так.
Авжеж.
-Чудово. -Добре.
-Гаразд. -Гаразд.
Тоді добре.
-Побачимося. -Добре.
-Там. Тоді. -Так. Гаразд.
Дай знати.
Гаразд.
-Бувай. -Веди обережно.
Дякую за частування.
Так. Було приємно.
Гаразд.
Девіде, чи береш ти Джес своєю дружиною?
Чи обіцяєш ти поважати її, дбати про неї та захищати?
Так.
Гаразд.
Я мала б це передбачити.
В мене є кілька хвилин, а потім на зустріч у Рейк'явіку.
Ти подумала про мій запит щодо кондиціонерів?
Так. Я вже про це подбала. Твої гості достатньо охолоджені.
Чудово.
Що це? Я казав додати ще три поверхи.
Я думала, ти пожартував. В курсі, скільки це коштуватиме?
І якщо додати поверхи, це ще буде «готель-бутик»?
Буде тим, чим скажу.
«Ліфти Корі»? Ні.
Ненавиджу їх.
Вони від початку у проекті. Все підписано.
Їхні ліфти повільні. А я ненавиджу повільні ліфти.
Еване, ти божеволієш?
Якщо змінити ліфтову компанію зараз, витрати будуть астрономічні.
Вартість проекту від початку була зависока.
Заговорив за гроші? Бо ти постійно казав, який ти багатий.
Я багатий, бо обережний з грошима.
Та невже?
Не ти прилетів на хор мормонської скінії,
щоб заспівали тобі вітання?
Вони варті кожного пенні.
Еване, чому в мене є відчуття, що це не через повільні ліфти?
Скажи, що тебе турбує.
Мене?
Нічого.
Ти кажеш, що любиш, коли я пряма з тобою, тому кажи прямо.
-Карти на стіл. -Карти на стіл.
Пам'ятаєш, я сказав, мені все одно, що ти мене вдарила?
-Боже. -Таки не все одно.
-Гаразд. -І що мене турбує,
-що це був підлий удар. -Що?
Я був неготовий.
Ти буквально сказав, цитую: «Готовий».
Знаю, але якщо подумати, я не був.
-І ти мала б це знати. -Ти намагався мене вдарити.
Я пам'ятаю це інакше. Знаєш, що? Бувай.
Бувай.
Один з нас має піти, а будинок мій.
Так. Слушно.
Алло?
Артуре?
Це Нелл О'Брайєн.
Дзвоню привітати тебе з днем народження та побажати всього.
Мене давно ніхто не вітав з днем народження.
Як казали раніше,
хай за тобою слідує нещастя, але ніколи не наздожене.
Дотепно, Нелл.
Підійди до дверей.
Що?
Відкрий вхідні двері.
Ти диви.
Мій домашній ірландський хліб
та дві листівки від моїх правнучок.
Та кулька.
Старості для кульок не існує.
З днем народження, Артуре.
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ М-Р ДРІСКОЛ КЕЙТЛІН
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ
Я розумію, але дуже важливо, щоб ми поговорили з м-ром Кінкейдом.
Гаразд. Добре. Дякую.
Це Пег Лукас, головна археологиня.
-Як справи? -Рада знайомству.
Розповідайте.
Виявляється, що ті перші знахідки лише початок.
Ми знайшли ці дерев'яні планки,
аналіз деревини показав, що вони з 17 сторіччя.
Нічого собі.
Але найцікавіше ми знайшли вранці те,
що виявилося носом корабля.
Ти диви.
Це може бути важливою історичною знахідкою.
Британський вантажний корабель 1600-х.
Але ви маєте зупинити роботи, доки ми працюватимемо.
Що думає про це Еван Кінкейд?
Незрозуміло.
Але він шукає на привід, щоб піти з проекту, цей — зручний.
Я маю повертатися до роботи, її ще дуже багато.
-Дякую, що прийшли. -Дякую.
Я лишив два повідомлення, не можу з ним зв'язатися.
Бо він в Ісландії.
-Що він там забув? -Хто його знає?
Може, він суперзлодій та там його лігво.
Ти намагалася зв'язатися, я теж.
Що ще поробиш?
Не знаю, але я знаю, що нам потрібен цей проект.
Здавати назад не можна.
-Ти зробила все, що можеш. -Так.
Шкода, що я вдарила його в голову.
Не думала, що почую від тебе таке.
-Яке? -Що все під контролем.
Так і є.
Еббі чудово порається в офісі.
Кевін та Сара, вони разом.
Джес готується до шлюбу, Брі — до викладання.
Я почуваюся, що можу піти і все буде чудово.
Ти мені на щось натякаєш?
-Ти хворий? -Ні.
Я подумав, може, після весілля Джес ми могли б…
Може, кудись з'їздити.
-Куди? -Будь-куди.
Наскільки?
Будь-наскільки.
Ти про пенсію, Міку?
Ні, я про, знаєш,
відпустку.
Ого, коли востаннє вона в тебе була?
Гей, я брав відпустки за свої 40-плюс років у бізнесі.
Гаразд. Скільки?
Дві.
Пробач, маю відповісти. Вела перемови з ним.
Картере!
Так, теж рада тебе чути.
Як сильно тебе може зацікавити ретроспектива на Артура Дріскола?
Якнайменше десяток ніколи не бачених картин.
Ні, Картере, я не про Нью-Йорк.
Це треба зробити тут, на Чесапікських берегах.
В нього вдома.
Гаразд. Ти подумай,
але, щоб знав, в мене є й інші гравці.
Чудово. Передзвониш.
Інші гравці?
Я їм ще не дзвонила.
-Меган О'Брайєн. -Все, що я вмію, навчилася в тебе.
-Гей! -Гей.
Ти раненько.
Так, їжа для батьківських зборів сама не завантажиться.
-Приємно, що ти допомагаєш. -Так, га?
-Допомогти? -Не відмовлюся.
-Ці тістечка важкі. -Вважай це кросфітом.
Скоріш круасанфітом.
Гей. Знаю, це так неочікувано, але…
Завтра весілля Джес та Девіда.
Будеш моїм «плюс-один»?
Так, з радістю.
-Так? -Так.
Гаразд. Тоді… надішлю деталі.
Чудово. Надішли деталі.
-Гаразд. -Ага.
-Я це зроблю. -Чудово. Буду чекати.
-Юнік-Нью-Йорк… -Юнік-Нью-Йорк…
-М-ре Дріскол. -Хто з вас Кейтлін?
-Я. -Ти зробила чудову листівку.
-Дякую тобі, Кейтлін. -Будь ласка.
Керрі, можна тебе?
-Ти знаєш, Клода Моне? -Кого?
В тобі є дещо.
Це був комплімент. Я рідко їх кажу.
Трохи заіржавів.
-Ти гарно володієш пензлем? -Мабуть. Я малюю кольоровими олівцями.
Я теж їх люблю. Але це.
І це.
-Вони ваші? -Ні. Вони тепер твої.
Я роками не малював та не писав.
-Чому? -Не хочу.
Намалюй це.
Чи це.
Та хоч й ото.
Малюй, що хочеш.
Суть в тому, щоб малювала те, як ти це бачиш.
Не хочеш? Нічого.
Ні. Просто…
Я нервую. Що, як вийде погано?
Яка різниця?
-Суть у процесі. -Гаразд.
-Гей. -Гей.
Магазин тварин Кроуфорда, га?
Так. Тут був той старий папуга Тікі.
Якого ви хотіли навчити матюкам.
-Так, але м-с Кроуфорд нас спіймала. -Так.
Не думаєш, що це занадто дорого?
Чи занадто велике місце?
Думаю, воно того варте.
Добре. Бо я вже все підписав.
Ось як я уявляю все буде.
Дай гляну.
Вхід тут.
Приберу ці дві колони.
Хочу додати сюди роздільник.
Думаю прибрати цю стіну та замінити її скляною для глибини.
Чудово, Конноре. Гарне використання малого простору.
Дякую, тату.
Як гадаєш, скільки це займе?
Порадиш когось?
Я можу підтягнути кількох хлопців, і вони закінчать за кілька днів.
Наймеш іншу компанію, і це триватиме вічність.
Конноре, я знаю, ти хочеш зробити це сам,
але частина дорослішання — знати, коли дозволити близьким допомогти.
Гаразд, скільки?
Більше, ніж хочеш витратити, та менше, ніж воно варте.
Якщо домовилися, подзвоню хлопцям.
Гаразд. Домовилися.
-Ти попросила Джея бути «плюс-один»? -Думаю.
Думаєш?
Я не знаю, все було наче в тумані.
Знаю це відчуття.
Мене нещодавно поцілували.
Джеррі Траск.
-Я за тобою не встигаю. -Я не очікувала.
Не сподобалося?
Не не сподобалося.
-Оце так погодилася. -І не кажи.
І я зустріла декого, хто мені подобається.
Це схоже на другий акт однієї з твоїх п'єс.
-Справді? -Так.
Сюжетний поворот в тому, що я запропонувала Джеррі Траску
бути моїм «плюс-один» на весіллі.
Чекай. До чи після поцілунку?
-До. -Тоді, може, він подумав, що це…
Може, він подумав…
-А хочеш, щоб він подумав? -Я не… Я не думала.
Доки не подумала…
Він не той самий гівнюк зі школи.
Але…
Не знаю. Люди справді змінюються?
Девіде, в нас лишився один вечір, щоб здати назад перед весіллям.
-Нізащо. -За весілля!
За весілля!
Дякую.
Коли ми маємо припинити бачитися до весілля?
Опівночі, думаю.
Припиніть, ви заснете раніше.
Ні. Сьогодні я не спатиму.
-Чому? -Їй сняться жахи.
Минулої ночі Девіда забрав гігантський кальмар.
«Звільнити Кракена!»
Ніхто так не казав. І я не хочу бачити це знов.
Ти думаєш, щойно ви поберетеся, жахи зникнуть?
Авжеж. А що, ні?
-Ні. Авжеж, ні. -Авжеж.
Так, думаю.
Візьму ще випити.
Гей. Ще два графина.
Гей, Люку.
Кевіне.
Дякую, що допоміг мені з роботою.
І вибач.
Коли ти вперше зайшов до «Квік Го», я був трохи, ну…
Так, ти був трохи, ну…
Що святкуєте?
Моя сестра Джес виходить заміж.
-Приходь. -Ні.
Так, буде весело.
Авжеж, але, ну…
Гей, не нукай на мене.
Гаразд. Я подумаю.
Це відповідь так?
-Гаразд. -Все тільки покращується.
Дякую.
Еване.
Ось. Я приніс тобі лопапейсу.
-Що? -Традиційний ісландський светр.
-Мирна пропозиція? -Подарунок.
-Ти хотіла поговорити? -Так.
З місцезнаходженням для готелю дещо сталося.
Наче це щось нове.
Це може спричинити зупинку.
-Глянь. -Розкажи лише суть.
Гаразд. Суть в тому,
що ті артефакти, які вони знайшли, були лише початком.
Пеггі вважає, що знайшла корабель з 1600-х.
-Піратський? -Ні.
Шкода. Було б дуже круто.
Так, було б. Але скоріш за все, цей корабель
привозив або європейських колоністів, або їхню провізію.
Це теж круто.
Так. Круто, що на майданчику є велика історична знахідка.
Музей хоче, щоб ми припинили роботи,
доки вони все не дістануть.
І як довго це триватиме?
Важко сказати.
Півроку-рік.
Авжеж, ти можеш вийти з проекту.
Я міг би.
І, авжеж, у нас підписаний контракт.
-У мене є адвокати. -Так.
Думаю, ми зможемо домовитися, якщо вже так сталося.
Так.
Я подумаю.
Можу взяти? Хочу, щоб мої люди переглянули.
-Скажеш, що думають твої люди. -Важливо, що думаю я.
Я прийматиму рішення.
Я скоро повідомлю.
Сподіваюся, светр сподобається.
-І я перший спробував тебе вдарити. -Ти визнав!
Так!
Ти чарівно виглядаєш.
Дякую. Бачив би ти мене, коли я висипалася.
Готова?
Любі закохані…
ми зібралися тут, щоб відсвяткувати кохання Джес та Девіда.
Саме для цього зібралася ця родина, ця спільнота,
щоб вшанувати
цю щасливу мить в цьому чарівному місці.
Одна з найпам'ятніших митей нашого життя,
коли ти розумієш, що зустрів людину, яка тебе доповнює.
Мені так казали.
Людину, яка робить твій світ
більш чарівним,
більш барвистим.
І для мене величезна честь
спостерігати, як ви знайшли це одне в одному.
У нас є кільця?
Девіде…
чи береш ти Джес своєю дружиною?
Чи обіцяєш кохати її, поважати, дбати про неї та захищати?
Так.
Джес...
Джес, чи береш ти Девіда своїм чоловіком?
Чи обіцяєш ти кохати його, поважати, дбати про нього та захищати?
Так.
Тоді це для мене велика честь
оголосити вас чоловіком та дружиною, можете поцілуватися.
Ну ж бо, родинне фото.
Може, я стану позаду, бо я вищий.
Знову? Кожного разу нагадуватимеш?
-Без сварок. Сьогодні день радості. -Ти така вродлива та щаслива.
Ви такі милі зі мною сьогодні, я дуже це ціную.
-До завтра. -Так, відіграємося.
Не бий брата. Посміхайтесь.
Маю зізнатися, вони мали рацію.
-Щодо чого? -Весілля тут. Воно чарівне.
В їхньому стилі.
Дуже в їхньому.
Дуже.
До речі…
-гарно провела церемонію. -Я нервувала.
-А так і не скажеш. -Так?
Ти постійно виступаєш на людях. Перед суддями, присяжними.
Чиєсь майбутнє в їхніх руках.
-Так ти почувалася? -Саме так.
-Пробачте, у вас зайнято? -Ні. Будь ласка.
Гаразд. Дякую.
Гей.
Пробачте, ми вічність не танцювали, допоможете нам?
-Так, авжеж. -Дякую.
Гей. Боже.
Це дивно?
Ні.
Ми прийдемо до цього.
Який ти солоденький.
-Так? -Дуже дякую.
-Хочеш потримати? -Так.
-Гей, друже. -Гей.
Привіт, красунчику.
Ти такий милий. Що там?
Ти будеш чудовою мамою.
Ти завжди плачеш на весіллях?
-Зізнаюся. -Ага.
Я зачекаю, доки зберешся.
Церемонія була чудова.
Дякую, що запросила.
Будь ласка.
Знаю, в тебе багато родинних справ,
тому все гаразд. Але перевір свій телефон.
ПОВЕЧЕРЯЄМО В ПОНЕДІЛОК?
ТАК
-Гей. -Гей.
Мені здалося, чи я бачила тут Люка Тейтума?
Так, я запросив його. Джес та Девід дали «добро».
Боже.
-Це проблема? -Ні, але…
Я запросила декого іншого, і це буде трохи… незручно.
Так.
Досить так робити.
Це все точно, як в твоїй п'єсі.
Чому всі постійно так кажуть?
-Я ніде його не бачу. -Кого?
Якщо ти спитала, все справді складно.
Гаразд, це…
-Люк, га? -Ні.
Це весілля тобі снилося?
Все пройшло краще, ніж у снах.
-Девід його пережив. -Так.
Що ще потрібно?
Не вірю. Еван завалився на ваше весілля.
-Ні. -Ми його запросили.
-Що? -Він нам подобається.
Він милий.
Радій, що зараз твоє весілля. Тому спущу це тобі з рук.
Вітаю.
-Гей. -Гей, Джеррі.
Диви, як ти провела церемонію. Що ще ти вмієш, керувати кораблем?
-Чи це вже є? -Зви мене капітан О'Брайєн.
Ну…
чи можемо потанцювати, капітане?
-Авжеж. -Гаразд.
-Чудово виглядаєш, до речі. -Дякую.
Отже…
я хотів перепросити.
За що?
За той поцілунок.
Не знаю, що на мене найшло. Можемо зробити вигляд, що його не було?
Який поцілунок?
Так.
Отже, сприйму це як перемогу.
На жаль, я маю вже йти.
-Гаразд. -Але дуже дякую, що запросила.
Авжеж, мені приємно.
Гаразд. Гарного вечора, капітане.
Тобі теж.
Бувай.
Уявляєш?
Твоя наймолодша онука тепер у шлюбі.
Знаєш, всі ті старі кліше, вони мають рацію.
Час дуже швидко летить.
Згодна.
-Гей. -Привіт, Брі.
Ти чудово їх побрала там.
-Так, скажи ж? -Так.
Хочеш потанцювати.
Я не вмію.
Гаразд. Можемо посидіти.
-Веселишся? -Так, авжеж.
Я просто дуже давно не бував на таких вечірках.
Це трохи важко.
А чому? Де тебе утримували?
Ніде.
Хочеш потанцювати?
Авжеж.
Ідемо.
Непогано танцюєш.
Ага, постійно танцюю під Бруно Марса.
-Думаю, це так. -Думаєш?
Може, нам треба це продовжити.
-Еббі. -Гей.
Це найкраще весілля, на якому я був з часів весілля Гаррі та Меган.
Ага, ти був на королівському весіллі, ми всі вражені.
Ні, я про Гаррі та Меган МакКрір з Лонг-Айленду. Мила пара.
-Ніколи не розумію, коли ти підколюєш. -Я теж.
Хочеш потанцювати?
Ми не маємо танцювати.
Знаю, але це весілля та грає музика.
І ти чемпіон з бальних танців.
Навіть і не близько. Обидві мої ноги ліві.
-Це рідке захворювання, але я звик. -Я потанцюю з тобою за однієї умови.
-Ніяких поганих жартів. -Домовилися.
-То ти гарний танцюрист. -Вчуся.
-У всіх є своє слабке місце. -Лише одне?
Ще я не маю талану до бойових мистецтв. Ти перемогла мене по-чесному.
Пробач, що так це сприйняв.
Не варто мені було тебе бити.
-Я б вдарив мене на твоєму місці. -Приємно, що ти це кажеш. Мабуть.
Я багато думав про будівництво та корабель.
-Той корабель — неймовірна знахідка. -Так, рада, що ти так думаєш.
-Так. Але дуже шкода. -Що?
Хоча не варто про це зараз. Це чудове весілля.
-Ні, так не можна. -Що?
Не можна натякнути, що виходиш з проекту,
а потім казати, що це чудове весілля.
-Це є чудове весілля. -Ти виходиш з проекту?
Я завжди це роблю.
Приношу погані новини у найгірший час.
Мабуть, тому я досі холостяк.
Це твоє фінальне рішення?
Боюся, що так.
Впевнений, ми домовимося про справедливі умови.
Так.
Гаразд. Піду я.
Попрощайся з Джес та Девідом від мене.
-Що сказав Кінкейд? -Що це чудове весілля.
Це точно.
Ну…
ми це зробили.
Ми це зробили.
-Що відчуваєш? -Я не думав, що це можливо,
але я відчуваю, що кохаю тебе ще більше, ніж колись.
-Дякую, чоловіку. -Будь ласка, дружино.
-Потанцюємо ще? -Потанцюємо.
-А твої черевички? -Ні. Від них в мене мозолі.
Не кажи нікому.
Еббі.
Переклад субтитрів: Володимир Фатун
Далі у серіалі:
-Моя спина! Мендрейку. -Кому дзвонити?
-Ти знаєш багато зірок. -Вони не допоможуть.
Ти — новий лейтенант, якщо хочеш.
-Зачекаємо з дітьми. -Я пнула Девіда уві сні.
Уяви ніч з кенгуру?
Твій батько та Кевін знають. Я відсидів.
-Ти казав Брі? -Я скажу цього вікенду.
-Можна мені лимонаду? -Це — Еван Кінкейд.
Еббі дозволила мені тут побути.
Гей, все гаразд? Саро?