Viděli jste:
- Dej mi číslo. Ať tě můžu odposlouchávat. - Dobře.
- Měli bychom si zajít na večeři. - Na večeři?
Povečeřel jsem s Jess, Davidem, Kevinem a Sarah. Bavil jsem se. Bylo to jako…
- Rodina? - Jo. To neznám.
Léta už nekreslím, ani nemaluju.
- To nevadí. Budeme ho mít. - Chceš rodinu.
- To jste našla na staveništi? - Mohlo by to zastavit práce.
Firma špehovala mladšího společníka, aby získala informace o jeho rodině. Odcházím.
Děkuju mnohokrát.
Davide, bereš si Jess za svou ženu?
Slibuješ, že si jí budeš vážit, milovat ji
- a navždy ji chránit? - Já…
Davide!
Ahoj, lásko.
Zase jsi měla ten sen.
Tentokrát se ti pod nohama otevřela země.
Lepší, než jak mě unesli racci.
Už aby ta svatba byla za námi, abych se konečně vyspala.
To chce slyšet každý ženich.
Ukázalo se, že Jerry Trask není zas tak špatný.
Lidi se mění.
- Jdeme dnes spolu na večeři. - Na rande?
Ne, ne na rande. Jen…
Jen u večeře probereme osnovy.
Jako učitel s učitelem.
Dobře, ujusti se, že zaplatí.
Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
Vím, co si myslíte, svatba je už za týden.
Ale, prosím, nevyšilujte.
Dělejte, jako by to byl obyčejný týden. Tak to uděláme i my s Davidem.
Protože týden je spousta času na připravení všeho.
Takže nepanikařte, jo?
Nikdo nepanikařte!
Dobře.
- On panikaří. - Hrozně panikaří.
- Ahoj. Dobré ráno. - Dobré ráno.
Takže, Connore,
jak dlouho už nosíš tenhle… ohoz?
Mám nové
tričko
dva dny.
To je dobře.
Moc dobře.
Je rád, že se nemusí oblékat a chodit do kanceláře.
To by měl. Ale už to jsou tři týdny.
Dva a půl.
Vážím si tvé pomoci,
- ale nemyslíš, že bys měl… - Plánovat budoucnost?
Dělám na tom.
Vlastně po nocích jen ležím,
zírám do stropu a na nic jiného nemyslím.
Cone, je přirozené, že tě to trochu sebralo.
Možná.
To, co jsem považoval za práci svých snů,
se ukázalo být kongresovým sálem plným hadů.
Potřebuješ obejmout.
Ne. Už mi není osm.
Nechceš obejmout?
Tak trochu chci obejmout.
Já vím.
CHESAPEAKE SHORES SPOLEČENSKÝ DŮM
Velmi dobře.
Dobrá práce.
Ukloňte se partnerům.
Abby.
Teď to bude náročnější, ale chci vidět, co dokážete.
Moc dobře.
Velmi působivé.
Jdete pozdě. Skupino, to je Evan. Rád by se k nám přidal.
- Co tady děláte? - Rád zkouším nové věci.
Co kdybyste se na chvíli jen díval?
Rychle se učím. Klidně se přidám.
Už jste někdy cvičil taekwondo?
Ne, ale bojová umění znám.
Studoval jsem muaythai, krav maga, savate. Znáte to, základy.
Zdá se, že byste měl učit vy nás.
Ne, jsem jen žák.
Cvičili jsme základní bloky pažemi. Co kdybyste mu to ukázala, Abby?
Já?
„Nejlépe se naučíte učením.“ Není to tak, mistře Amy?
Četl jste mou knihu?
Má lidi, kteří mu vyhledávají fakta.
To mám.
Taky jsem sledoval videa na internetu, takže jsem připraven.
Tak tedy, dejme se do toho. Abby?
Velmi dobře.
Pamatujte, ještě nejsme připraveni na souboj.
Omlouvám se. Pardon, instinkt.
Dobře, teď já.
- Tak prosím. - Připraven?
Připraven.
Evane, omlouvám se. Myslela jsem, že si dřepneš.
- To nic. A od této chvíle to udělám. - Ukaž mi to.
Vypadá to dobře, co? Myslím to jako kompliment,
- ale kopeš jako naštvaná mula. - Mrzí mě to.
To už jsi řekla. To nic. Skutečně.
- Vidím, že na tréninku bylo veselo, pane. - Zeptej se jí.
Skutečně… jsem nechtěla.
Rozumím.
Zažili jsme spoustu podobných případů během výcviku krav maga.
Rychle se zotavuje.
Ahoj.
Jayi. Omlouvám se.
Ne, moje je chyba.
Vypadáš nebezpečně.
Jo, jasně.
Nový koníček?
Jo, zrovna jsem začala.
Jaké dcery, taková matka.
Musí to být dobrý pocit do něčeho kopnout.
To jsem si myslela, ale ukázalo se, že neznám svou vlastní sílu.
S tebou bych si nezahrával.
A jak se máš?
Pořád se cítíš ve stresu?
Jo, šílím z Evana Kincaida. Možná jsem mu způsobila otřes mozku.
- Zajímavá obchodní strategie. - Ne.
Nebyla to moje vina. Byli jsme na tréninku…
Počkat, Kincaid s tebou chodí do taekwonda?
Ano. Prostě se tam ukázal a přidal se. Kdo to dělá?
Zajímavé.
Takové věci dělá pořád. Je dost impulzivní.
Nedokáže se dlouho soustředit. Pořád ho zajímá něco nového.
Abby,
nenapadlo tě, že možná to nové, co ho zajímá, jsi ty?
Ne. Ne, tak to není.
Už nebudu dál mluvit.
Ne, nepřestávej. Rád si s tebou povídám.
Já s tebou taky.
Měli bychom to zopakovat.
U oběda, nebo při večeři.
- Jako rande? - Nerad dávám věcem názvy.
Moc ráda.
Výborně.
Koukni do rozvrhu a řekni svým lidem, ať se spojí s mými lidmi.
Dobře. Provedu.
A zavolám, když budu potřebovat někomu nakopat.
- Dobře. - Tak jo.
KAVÁRNA U SALLY
Ahoj, můžu dostat kafe?
Bree O’Brienová.
- Nemůžeme na sebe pořád takhle narážet. - Lukeu. Jak se máš?
Jak je vidno z koštěte v mé ruce, jsem tady vrchní manažer.
Nezapomeň na nás obyčejné lidičky.
Nikdy.
O víkendu jsem si přečetl tvou knihu.
Skutečně?
Jo. Sehnal jsem si průkaz do knihovny, půjčil jsem si ji a tak. Byla skvělá.
Děkuju.
Protože jsem tu vyrůstal, vím, kdo ty lehce zahalené postavy jsou.
- Jo. - Jak to vzala rodina?
Ukázalo se, že byly až příliš málo zahalené.
Ale vstřebali to.
Pomohlo, že z toho byl bestseller.
- Pořád tomu nemůžu uvěřit. - Já jo.
Díky.
- A jak to jde s přednáškami? - Ještě jsem nezačala.
Jsem poněkud nervózní.
Jo?
Buď sebevědomá. Zbytek už se postará sám o sebe.
Myslíš?
Co já vím? Držím koště.
Jsi v pořádku?
Sleduj, jak sebevědomě vyměním smeták za mop.
- Na. Ty… Jo. Dobře. - Díky.
Ano, taky se těším na naši další spolupráci.
Mockrát děkuju. Nashle.
To byl čtvrtý telefonát ohledně omezování škody.
- Které platí Dilpher. - Do desetníku.
- Zasloužíš si to, tati. - Děkuju.
Sluší ti to.
Vidím, že máš pořádné kalhoty.
Bylo na čase.
Poslyš, vím, že práce u Denzera, Lewise a Phelpse byla tvým snem.
To jsem si myslel.
Odešel bys, kdyby se nejednalo o mě?
V to doufám.
Ale… že to bylo o tobě, mi to usnadnilo.
Jsem na tebe pyšný, žes to udělal.
Díky, tati.
Jo a… Myslím, že si sám povedeš velmi dobře.
To mám v plánu. První zastávka, kancelář.
Když jde o reality, nezapomeň…
Lokace, lokace, lokace.
Přesně tak.
Jaký je tvůj oblíbený román?
Je to nerozhodně. Anna Kareninová, Všichni mí přátelé budou cizinci.
Dobré volby.
Kdybys mohla žít, ve kterékoli historické době, kdy by to bylo?
Dnes.
Líbí se mi dnes.
Dobře.
Jaká je tvoje oblíbená skupina, nebo druh hudby?
- Country. - Cože? Fakt?
Jo, fakt.
Poslouchals ji někdy? Jako, slyšels už něco dobrého?
Dobrá existuje?
Nebuď snob.
Měl bys někdy přijet do Chesapeake Shores.
Jít do klubu s názvem The Bridge. Tam hraje skvělá…
Hrají tam spoustu skvělé muziky a dobré country.
Dobře. Možná to udělám.
- Co třeba příští víkend? - Příští víkend ne.
Moje sestra se vdává.
Skutečně, nebo je to jen výmluva?
Ne, skutečně. Kdo by si vymýšlel takovou výmluvu?
Asi někdo, kdo hledá fakt dobrou výmluvu.
Já žádnou nehledám.
- Ne? - Ne.
- Dobře. - Naopak, mám i společnost,
kdyby sis to chtěl přijet ověřit.
To má být jako pozvání?
Ne. Možná je to jen výmluva pro někoho, kdo chce fakt přijet.
No…
- Dovol. - Děkuju.
No…
moc rád bych.
Jo.
Jistě.
- To je skvělé. - Dobře.
- Dobře.
Tak dobře.
- Tak se uvidíme. - Dobře.
- Tam. Tedy. - Jo. Dobře.
Dej mi vědět.
Dobře.
- Ahoj. - Jeď opatrně.
Děkuju za jídlo.
Jo. Bylo to fajn.
Tak jo.
Davide, bereš si Jess za ženu?
Slibuješ, že ji budeš milovat, vážit si jít, ctít ji a navždy chránit?
Ano.
Dobře.
Měla jsem to tušit.
Mám jen pár minut. Musím do Reykjavíku na schůzi.
Podívala ses na mé připomínky ke klimatizaci?
Ano. Zařízeno. Tví hosté budou super chladní.
Dobře.
Co je to? Říkal jsem, že chci přidat tři patra.
Myslela jsem, že žertuješ. Víš, kolik to bude stát?
A taky, když budeš dál přidávat patra, bude to stále „butikový“ hotel?
Bude to, co řeknu, že to bude.
Výtahy Corey? Ne.
Tu firmu nenávidím.
Jsou s tím projektem spojení od počátku. Podepsals to.
Jejich výtahy jsou příliš pomalé. Ze všeho nejvíc nenávidím pomalé výtahy.
Evane, zbláznil ses?
Když vyměníš výtahové firmy teď, cena bude astronomická.
Cena celého projektu je příliš vysoká.
Teď ti záleží na penězích? Protože pořád mluvíš o tom, jak jsi bohatý.
Jsem bohatý, protože si dávám pozor na peníze.
Skutečně?
Nečetla jsem, že sis nechal přivézt mormonský sbor Tabernacle,
aby ti zazpíval k narozeninám?
Stálo to za to.
Evane, proč mám pocit, že tu vůbec nejde o výtahy?
Řekni mi, co tě trápí.
Mě?
Vůbec nic.
Tvrdíš, že máš rád, když mluvím pravdu, tak mi řekni pravdu.
- Karty na stůl. - Karty na stůl.
Víš, jak jsem řekl, že mi nevadilo, žes mě kopla?
- A jéje. - Asi mi to vadilo.
- Dobře. - Nejvíc mi vadí to,
- že to byl nečekaný kop. - Cože?
Nebyl jsem připravený.
Doslova jsi řekl: „Připraven.“
Já vím, ale když o tom přemýšlím, nebyl jsem.
- A mělas to vědět. - Chtěls mě kopnout první.
Tak si to nepamatuju. Víš co? Sbohem.
Sbohem.
Jeden z nás musí odejít a tohle je moje budova.
Jo. Rozumím.
Haló?
Arthure?
Tady je Nell O’Brienová.
Volám ti, abych ti popřála krásné narozeniny a mnoho dalších.
Už dlouho mi nikdo nezavolal s přáním k narozeninám.
Jak se říká na starém kontinentě,
nechť tě neštěstí honí celý život a nikdy nedožene.
To je dobré, Nell.
Běž ke dveřím.
Cože?
Běž otevřít hlavní vchod.
Podívejme se na to.
Je to můj domácí chléb
a dvě přání od mých pravnuček.
A balónek.
Nikdo není příliš starý na balónek.
Krásné narozeniny, Arthure.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ, PANE DRISCOLLE CAITLYN
VŠECHNO NEJLEPŠÍ
Já to chápu, ale musíme se panu Kincaidovi dovolat.
Dobře. Tak dobře. Mnohokrát děkuju.
To je Peg Lucasová, hlavní archeoložka z vykopávek.
- Velice mě těší. - Moc mě těší.
Tak mi to řekněte.
Ukázalo se, že ty nalezené věci byly jen začátek.
Vykopali jsme dřevěné desky
a analýza těch desek ukázala, že jsou ze 17. století.
Páni, přesně tak.
Ale co je na tom skutečně vzrušující, je to,
že jsme našli něco, co se podobá přídi lodi.
Podívejme se na to.
Mohlo by se jednat o zásadní historický objev.
Britská zásobovací loď ze 17. století.
Ale dokud budeme provádět vykopávku, nesmíte pracovat.
Co na to řekne Evan Kincaid?
U něj se těžko řekne.
Ale pokud hledá výmluvu na zastavení projektu, bude se mu to hodit.
Musím se vrátit na místo. Spousta práce.
- Děkuju, že jste přišla. - Díky.
Nechal jsem mu dvě zprávy, nemohou se mu dovolat.
Protože je na Islandu.
- Co dělá na Islandu? - Kdo ví?
Možná je to super zloduch a má tam své tajné doupě.
Ty ses mu snažila dovolat, já jsem se mu snažil dovolat.
Co naděláme?
Nevím, ale vím, že ten projekt potřebujeme.
Nesmíme mu dovolit couvnout.
- Udělalas vše, cos mohla. - Jo.
Kéž bych ho nekopla do hlavy.
Nikdy bych nečekala, že to řekneš.
- Co? - Že máš vše pod kontrolou.
Ale mám.
Abby si vede v kanceláři skvěle.
Kevin a Sarah, ti to mají pod kontrolou.
Jess se vdává a Bree učí.
Mám pocit, že bych mohl odejít a všechno by bylo v pořádku.
Snažíš se mi něco naznačit?
- Jsi nemocný? - Ne.
Jen tím myslím, že možná po Jessině svatbě bychom mohli…
Možná bychom si mohli na chvíli někam zajet.
- Kam? - Kamkoli.
Na jak dlouho?
Na jakkoli dlouho.
Mluvíš o důchodu, Micku?
Ne, myslím tím, však víš,
dovolenou.
Páni, kdy naposledy jsi byl na dovolené?
Hele, během svých 40 let podnikání jsem byl párkrát na dovolené, jasné?
Kolikrát?
Dvakrát.
Promiň, to musím vzít. Toho chlapa naháním.
Cartere!
Jo, taky tě ráda slyším.
Jak moc bys měl zájem o retrospektivu Arthura Driscolla?
S minimálně tuctem nikdy nevystavovaných obrazů?
Ne, Cartere, nemluvím o New Yorku.
Vernisáž by musela být tady v Chesapeake Shores.
Jeho domácí základně.
Dobře. Pouvažuj o to,
ale aby bylo jasno, mám i další zájemce.
Výborně. Zavolej mi.
Další zájemce.
Ještě jsem jim nevolala.
- Megan O’Brienová. - Co vím, jsem se naučila od tebe.
- Ahoj! - Ahoj.
Jsi vzhůru brzo.
Znáš to, SRPŠ se samo nenakrmí.
- Jsi hodný, že tak pomáháš. - Je, že? No jo.
- Potřebuješ pomoc? - Tu jistě potřebuju.
- To pečivo je těžké. - No jo, u toho si zacvičíš.
No, spíš si zapeču.
Poslyš. Je to sice na poslední chvíli, ale…
Jessina a Davidova svatba je zítra.
Chtěl bys mi dělat společnost?
Jo, bude mi ctí, jistě. Jo.
- Jo? - Jo.
Dobře. Pošlu ti podrobnosti.
Výborně. Jo, pošli mi déčka.
- Tak jo. - Jasně.
- Udělám to. - Výborně. Budu se těšit.
- Unikátní New York… - Unikátní New York…
- Pane Driscolle. - Která z vás je Caitlyn?
- Já. - Tys mi udělala to krásné přání.
- Mockrát děkuju, Caitlyn. - Nemáte zač.
Carrie. Na slovíčko, prosím.
- Znáš Clauda Moneta? - Koho?
Ty v sobě něco máš.
To byl kompliment. Ty jen tak neříkám.
Vyšel jsem ze cviku.
- Umíš to se štětcem? - Myslím. Používám pastelky.
Ty mám taky rád. Ale používej tohle.
A tyhle.
- To všechno je vaše? - Ne. Teď je to tvoje.
Už jsem nemaloval ani nekreslil celé roky.
- Proč ne? - Nechci.
Namaluj to.
Nebo tohle.
Ale co, namaluj tohle.
Maluj, co budeš chtít.
Jde o to, aby malovala tak, jak to vidíš.
Nechce se ti? Nevadí.
Ne. Já jen…
Mám trému. Co když to nebude dobré?
A co na tom?
- Hlavní je, že to děláš. - Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
Takže Crawfordův zverimex, co?
Jo. Tady měl svého starého papouška Tikiho.
Kterého ses pokoušel učit sprostá slova.
- Ale paní Crawfordová nás vždy chytla. - Jo.
Takže ti to nepřipadá moc drahé?
Moc velké?
Vem to.
Dobře. Protože jsem to už vzal.
Takhle si to tu představuju.
Ukaž. Aha.
Tady bude vchod.
Tyhle dva sloupy shodím.
Sem bych chtěl přidat příčku.
Tuhle zeď bych chtěl shodit a nahradit ji sklem, přidá to hloubku.
To je dobré, Connore. Podle mě je to velmi chytré využití prostoru.
Díky, tati.
Jak dlouho to podle tebe potrvá?
Doporučíš mi někoho?
Můžu stáhnout čtyři chlapy a za pár dní to sfouknout.
Když najmeš jinou firmu, potáhne se to donekonečna.
Connore, vím, že to chceš zvládnout sám,
ale součástí růstu je vědět, kdy si nechat pomoct od lidí, kteří tě milují.
Zhruba, kolik?
Víc, než chceš utratit, a míň, než za co to bude stát.
Pokud jsme domluveni, zavolám chlapům.
Dobře, tak platí.
- Pozvalas jako společnost Jaye? - Myslím.
Jo ty myslíš?
No, nevím. Mám to celé rozmazané.
Ten pocit znám.
Já jsem byla nedávno políbena.
Jerrym Traskem.
- Nemůžu s tebou držet krok. - Nečekala jsem to.
Líbilo se ti to?
Ne, že by se mi to nelíbilo.
- To je ale velká pochvala. - Já vím.
Potkala jsem dalšího chlapa, který se mi taky líbí.
Teď zníš jako druhé dějství jedné z tvých her.
- Skutečně? - Jo.
Zápletka příběhu je ta, že jsem Jerryho Traska pozvala,
aby mi na svatbě dělal společnost.
Dobře. Počkej, a bylo to před nebo potom, co tě políbil?
- Předtím. - Tak to si možná myslel, že…
Možná si myslel…
- Chtělas, aby si to myslel? - Já nevím… Nemyslela jsem.
Dokud jsem si neřekla…
Není to pitomec jako na střední.
Ale…?
Já nevím. Můžou se lidi skutečně změnit?
Davide, zbývá nám jediná noc před svatbou si to rozmyslet.
- Ani za nic. - Na svatbu!
Na svatbu!
Děkuju, lidi.
Odkdy tě nesmím před svatbou vidět?
Myslím, že od půlnoci.
Do té doby už budete dávno spát.
Ne. Já dnes spát nebudu.
- Proč ne? - Straší ji noční můry.
Včera v noci Davida unesla obrovská oliheň.
„Vypusťte krakena.“
To nikdo neříká. Nechci o tom zase diskutovat.
Takže si myslíš, že až se vdáš, tak ty zlé sny přestanou.
Jistě. Proč by ne?
- Ne. Definitivně ne. - Definitivně.
Jo, myslím, že jo.
Jdu pro další rundu.
Ahoj. Ještě dva džbánky.
Ahoj, Lukeu.
Ahoj, Kevine.
Poslyš, ještě jednou děkuju za pomoc s touhle prací.
A omlouvám se.
Když jsi poprvé přišel do Kwik Go, choval jsem se, však víš…
Jo, byls trochu, však víš…
Co slavíte?
Moje sestra Jess se zítra vdává.
- Měl by ses stavit. - To ne.
Jo, bude zábava.
To určitě, ale víš…
Hele, s „ale víš“ na mě nechoď.
Dobře. Pouvažuju o tom.
To má být odpověď?
- Jasně. - Vidíš. Je to čím dál tím lepší.
Díky.
Evane.
Tady máš. Přinesl jsem ti lopapeysa.
- Cože? - Tradiční islandský svetr.
- Na usmířenou? - Jako dárek.
- Chtělas se mnou o něčem mluvit? - Ano.
Máme problém se staveništěm hotelu.
A to je novina?
Tohle by mohlo zastavit práce.
- Podívej se. - Ne. Dej mi to ve zkratce.
Dobře. Ve zkratce,
ty předměty, které tam našli, to byl jen začátek.
Peggy si myslí, že našla příď lodě z 17. století.
- Pirátské lodě? - Ne.
Kdyby to tak byla pirátská loď. To by bylo skvělé.
Jo, to by bylo. Ale asi to bude loď,
která přivezla, nebo zásobovala rané evropské kolonisty.
I to je, myslím, skvělé.
Jo. Skvělé ve smyslu slova, že je to velký historický nález.
Smithsonian chce, abychom zastavili stavbu,
dokud to kompletně nevykopou.
Jak dlouho to potrvá?
Těžko říct.
Šest měsíců, možná rok.
Jistě, mohl bys ten projekt zrušit.
To bych mohl.
A taky máme smlouvy.
- A já mám právníky. - Ano.
Ale myslím, že se domluvíme. Když na to dojde.
Ano.
Rozmyslím si to.
Můžu si to vzít? Chci, aby si to mí lidi prošli.
- Dej mi vědět, co na to tví lidi. - Záleží na tom, co si myslím já.
Já rozhoduju.
Ozvu se ti.
Doufám, že se ti bude svetr líbit.
- Pokoušel jsem se tě kopnout první. - Přiznáváš to!
Jo!
Jsi krásná.
Děkuju. Měl bys mě vidět, když jsem vyspaná.
Připravená?
Drazí přítomní,
sešli jsme se tu, abychom společně oslavili Jess a Davida.
Je logické, že tato rodina, tato komunita
se zde sešla,
abychom oslavili tuto radostnou událost na tomto krásném místě.
Jednou z nejradostnějších chvil v životě je ta,
když zjistíte, že jste potkali člověka, který k vám náleží.
Tak jsem to slyšela.
Člověka, který váš svět činí
kouzelnějším,
barevnějším.
Bylo mi velkou ctí
sledovat vás, jak jste se našli.
Máme prsteny?
Davide,
bereš si Jess za svou právoplatnou manželku?
Slibuješ, že ji budeš navždy milovat, ctít, vážit si jí a chránit ji?
Ano.
Jess, bereš si Davida za svého právoplatného manžela?
Slibuješ, že ho budeš navždy milovat, ctít, vážit si ho a chránit ho?
Ano.
V tom případě je mi obrovskou ctí a radostí
vás prohlásit za manžele, a můžeš políbit ženicha.
Honem, rodinná fotka.
Měl bych být vzadu, jsem vyšší.
Zase, vyšší? Musíš nám to pořád připomínat?
- Nehádejte se. Je to šťastný den. - Jsi tak krásná a já jsem tak šťastná.
Jste dnes tak milí a moc si toho vážím.
- Zítra. - Jo, máme resty.
Nebij bráchu. Tak, usmívat se.
Musím uznat, že měli pravdu.
- V čem? - Mít svatbu tady. Je to nádhera.
Hodí se k nim.
Moc se to k nim hodí.
Mimochodem…
- skvělé oddání. - Byla jsem nervózní.
- Nebylo to poznat. - Skutečně?
Ty před lidmi mluvíš pořád. Soudci, poroty,
osud lidí leží v jejich rukou.
- Takový jsi z toho měla pocit? - V podstatě jsem to tak cítila, jo.
- Promiňte. Jsou ta místa obsazená? - Vůbec ne. Prosím.
Dobře. Děkujeme.
Zdravím.
Promiňte, snad po vás nechci moc, ale už dlouho jsme si nezatančili. Mohli byste?
- Ale jistě. Běžte. - Děkuju.
Ahoj. Páni.
Není to divné?
Ne, vůbec ne.
Jo. My se tam dostaneme.
A ty jsi tak roztomilý.
- Že? - Děkuju mnohokrát.
- Chceš si ho podržet? - Jo.
- Tak, kluku. - Ahoj.
Ahoj, krasavče.
Ty jsi ale roztomilý. Co je to?
Bude z tebe skvělá máma.
Takže na svatbách obvykle brečíš?
- Vinna. - Jo.
Počkám, až se vzpamatuješ.
Obřad byl nádherný.
Děkuju za pozvání.
Bylo mi potěšením.
Vím, že toho máš spoustu s rodinou,
já budu v pohodě. Ale koukni se do telefonu.
VEČEŘE V PONDĚLÍ VEČER?
ANO
- Ahoj. - Ahoj.
Mám vidiny, nebo jsem viděla Lukea Tatuma?
Jo, pozval jsem ho. Jess s Davidem souhlasili.
A jéje.
- Nějaký problém? - Ne. Žádný problém, jenomže…
Pozvala jsem někoho jiného a mohlo by to být trochu… divný.
Jo.
Á, přestaň říkat „á“.
Je to jako z jedné z tvých her.
Proč to všichni říkají?
- Nikde ho nevidím. - Koho?
Jestli se musíš ptát, život se začíná komplikovat.
Dobře, to je…
- Luke, co? - Ne.
Byla to svatba tvých snů?
Bylo to lepší než svatba mých snů.
- David ji přežil. - To jo.
Co víc si můžeš přát?
To snad není možné. Evan se ti vetřel na svatbu.
- Ne, nevetřel. - Pozvali jsme ho.
- Cože? - Líbí se nám.
Je milý.
Máš štěstí, že je to tvoje svatba. Nechám to být.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj, Jerry.
Podívejme se, jak oddáváš. Co dál umíš, řídit loď?
- Vím, že jsem to popletl. - Říkej mi kapitánka O’Brienová.
Tak…
mohli bychom si zatančit, kapitánko?
- Jistě. - Dobře.
- Moc ti to sluší, mimochodem. - Děkuju.
Takže,
chtěl jsem se omluvit.
A za co?
Za to políbení.
Nevím, co mě to popadlo. Můžeme na to zapomenout?
Na jaké políbení?
Jasně.
Budu to brát jako vítězství.
Bohužel už musím jít.
- Dobře. - Ale mockrát ti děkuju za pozvání.
Jistě, bylo mi potěšením.
Přeji ti krásný večer, kapitánko.
Tobě taky.
Ahoj.
Věříš tomu?
Naše nejmladší dcera je vdaná.
Víš, všechna ta stará klišé, páni, všechna jsou pravdivá.
Hrozně to letí.
Souhlasím.
- Ahoj. - Ahoj, Bree.
Moc hezky jsi je tam oddala.
- To jo, že? - No jo.
Zatančíme si?
Já na to moc nejsem.
To nevadí. Můžeme jen sedět.
- Bavíš se? - Jistě.
Jen jsem na takové oslavě nebyl už roky.
Je toho na mě trochu moc.
Aha. Proč? Kde tě schovávali?
Nikde.
Zatančíme si?
Jistě.
Pojďme.
Netančíš špatně.
Jo, jsem celý Bruno Mars.
- To si myslím. - Vážně?
Měli bychom to spolu cvičit.
- Abby. - Ahoj.
Je to ta nejlepší svatba, na jaké jsem od té Harryho s Meghan byl.
Dobře, byls na královské svatbě, všichni jsme ohromeni.
Ne, myslel jsem svatbu Harryho a Meghan McCreerových z Long Islandu. Milý pár.
- Nikdy nevím, kdy si děláš legraci. - Já taky ne.
Zatančíme si?
Nemusíme tančit.
Já vím, ale je to svatba a hraje hudba.
A ty jsi mistr tanečník.
Zdaleka. Od narození mám obě nohy levé.
- Divný zdravotní problém, ale držím se. - Zatančíme si, ale pod jednou podmínkou.
- Už žádné hloupé vtipy. - Platí.
- Takže ty jsi dobrý tanečník. - Zlepšuju se.
- Každý musí mít jednu slabinu. - Jen jednu?
Taky mi moc nejdou bojová umění. Kopla jsi mě právem.
Omlouvám se za to, jak jsem to vzal.
Neměla jsem tě kopnout.
- Já bych mě na tvém místě taky kopl. - To je od tebe milé, že to říkáš.
Hodně jsem přemýšlel o stavbě a o té lodi.
- Ta loď je skutečně úžasný nález. - Jo, jsem ráda, že to tak bereš.
- Jo. Je to ale škoda. - Co?
Neměl bych o tom teď mluvit. Je to krásná svatba. Zapomeň na to.
- Ne. To nemůžeš udělat. - Co?
Nemůžeš naznačit, že stavbu stáhneš,
a mluvit o tom, že je to krásná svatba.
- Ale ona to je krásná svatba. - Stáhneš tu stavbu?
Vždycky to dělám.
Špatné zprávy oznamuju v ty nejnevhodnější chvíle.
Asi proto jsem pořád svobodný.
Je to tvé konečné rozhodnutí?
Obávám se, že je.
Jistě se domluvíme tak, aby to bylo pro všechny přijatelné.
Jo.
Nic. Asi bych měl jít.
Rozluč se za mě s Jess a Davidem.
- Co ti říkal Kincaid? - Že to byla krásná svatba.
To byla.
Tak,
dokázali jsme to.
Dokázali.
- Jak se cítíš? - Myslel jsem, že to není možné,
ale jsem do tebe víc zamilovaný než kdy předtím.
- Děkuju, muži. - Není zač, ženo.
- Zatančíme si ještě? - Zatančíme.
- A co tvoje boty? - Nemůžu. Mám z nich puchýře.
Nikomu to neříkej.
Abby.
Překlad titulků: Roman Placzek
Uvidíte:
- Moje záda! Mandrakeovi. - Komu mám zavolat?
- Znáš spoustu slavných lidí. - Ti mi teď nepomůžou.
Budeš nová poručice, jestli chceš.
- Možná si na děti počkáme. - Kopla jsem Davida ve spánku.
Představ trávit noc s klokanem?
Tvůj táta a Kevin to ví. Seděl jsem.
- Řekls to Bree? - Řeknu jí to o víkendu.
- Mohl bych dostat limonádu? - To je Evan Kincaid.
Abby byla tak hodná a dovolila mi tu zůstat.
Jsi v pořádku? Sarah!