Раніше в серіалі:
М-ре Дріскол, ви написали цю картину?
Давайте подбаємо про наше місто. Зроби це, Карле.
-Він назвав мене Карлом? -Аппалачська стежка.
Зараз ви не осилите 16 кілометрів.
А що? А ти осилиш?
Хочу, щоб проект вела ти.
Ми не боятимемося образити одне одного, бо вже образили.
Ділфер — клієнт?
В нас більше 150 адвокатів. Думаєш, лише в тебе конфлікт інтересів?
Роби свою роботу, а решту вирішимо разом.
Конноре!
Чудова робота в суді.
-Дякую. -Авжеж.
Сьогодні о шостій.
Коктейлі в моєму офісі. Жодних відмовок.
Звучить чудово, сер.
Будь ласка, зви мене Боб.
Гаразд.
Конноре, ти не уявляєш, як ми раді твоїй роботі зі справи «МакЛеод».
Я дуже ціную, що Лінда дозволила мені взяти цю справу, сер.
Колись я заставлю тебе звати мене Бобом.
Пробачте. Боб.
Колись.
Не сьогодні.
Жартую.
Ніколи не вибачайся за гарні манери. Це показує, що тебе правильно виховали.
Родина — все, так, Ліндо?
Авжеж.
Слухай.
Я знаю, що ти працював з дядьком, Томасом О'Брайєном.
Ти колись працював зі своїм батьком?
Ну, я…
Я підробляв на будівництві, коли вчився.
Ні, ми про час, коли ти став юристом.
Ти був юристом «Будівельної групи О'Брайєна»?
Це якось пов'язано зі справою Ділфера?
Я гадав, мене триматимуть подалі.
-Просто цікавимося. -Намагаюся дізнатися про минуле.
Наприклад, що ти знаєш про те, як твій батько веде справи?
Мені незручно вести цю розмову.
Йому незручно.
-Не зрозумій неправильно. -А іншого варіанту немає.
Здається, ми зачепили за живе.
Ні. Не за живе.
За моральну межу.
О'Брайєн, заспокойся.
Якщо твій батько невинний,
тоді тобі немає про що хвилюватися, ні?
Ми чудово виглядаємо.
Ми знали, які ми красені, чи сприймали це як належне?
Ми й досі красені.
Це лише дві ночі на аппалачській стежці.
Ми не їдемо
-оселятися до Оклахоми. -Зібрав те, що нам треба.
А це треба?
Так. Селфі-палиця.
Знати не хочу, нащо воно.
Скачав додаток «Топо».
Він дає інфу про все.
Надає твою швидкість підйому.
Записує твій шлях крок за кроком.
Мені воно не треба, в мене є паперові мапи. Пам'ятаєш такі?
-Ті, що тут вже тисячу років. -Ага.
Всі готові?
Томас готовий до всього,
навіть викрадення прибульцями.
Це ще один додаток.
Краще поквапитися. До того шляху
ще їхати та їхати.
Перший відрізок шляху — десять кілометрів.
А лишилося 2,2 години.
Оце так пригода.
Гей.
Чекайте!
В нас є провізія!
В нас є їжа.
Я взяв раціон індивідуального харчування, в'ялену яловичину…
А це тушкована яловичина з грибами.
Що, без вина?
Воно там.
-А ти нічого. -Дякую.
Гей, та обережно зі сналлігастерами.
Міфічні істоти мерілендського лісу.
Щорічне полювання сналлі цього тижня, ні?
Так, в нас все забито мисливцями на них.
Вони непогані. Купа обладнання з собою.
Камери з датчиками руху.
Це природньо.
Засняти сналлігастера в його природному середовищі для них -
це як знайти Грааль.
Бо їх не існує. Це міф.
Це ти так кажеш.
-Ти досі віриш? -Я не скептик, щоб не вірити.
Якщо хтось зможе сфотографувати, на що воно буде схоже?
Є різні думки.
Хтось каже, це напівптах, напіввосьминіг.
З металевим дзьобом та гострими зубами.
Це я й не осягаю. Як це птах, але ще й кальмар з зубами.
Не кальмар, а восьминіг.
-Не плутай. -Ага.
Я взяв телефотооб'єктив.
Якщо він там, я сфотографую та поставлю крапку.
-Дякую. -Дякую.
Бувайте.
-Повеселіться! -Бувай.
Обожнюєш працювати по суботах, га?
Роблю, що маю робити.
Принесла тобі кекс.
Дякую.
З чорницею, мій улюблений. Звідки ти знала?
Не знала. В них були лише такі.
Все одно дякую.
Це з офісу Фінлі. Маєш їх підписати.
Підпишу пізніше.
«Маєш їх підписати» значить інше.
Тоді я підпишу їх зараз.
Ще дещо.
В тебе є замок на шухлядках?
Так. Але ще не маю ключа.
Навіть коли матимеш, обережніше.
-Тобто? -Іноді є кілька копій ключів.
Знову, тобто?
Я кажу,
краще не лишай документи так, щоб до них могли дістатися.
Щоб ніхто не побачив.
Дістатися? У моєму столі під замком?
Це ж не твій стіл, чи не так?
Як й інше тут, все належить ДЛП.
-Ти на щось натякаєш? -Наприклад?
Я не знаю.
Тоді як я можу дізнатися? Я не експерт з захисту.
АППАЛАЧСЬКА СТЕЖКА
-Веселіться. -І стережіться ведмедів.
Не треба було показувати тобі «Вижившого».
Не треба було.
-Час вирушати! -Іду.
Не забудьте нас забрати.
У неділю вдень, Розщелина Кроуфорда.
Так, шефе.
Гей, тату, просто повеселіться.
Я подбаю про все, пов'язане з Кінкейдом.
Що за Кінкейд?
Сподіваюся, вони виживуть.
Що? Мамо, це була твоя ідея.
Ти хотіла, щоб вони пішли та порозумілися.
Це було до того, як я зрозуміла, що їм за 60,
і вони у лісі.
З ведмедями!
Не жартуй про це!
Все буде гаразд.
Сподіваюся.
Отже, ви з татом проводите багато часу разом.
Так.
Я не хотіла втручатися у роман батьків.
Це не роман, але…
Ви будете знов разом? Чи…
Думаю.
Думаєш?
Ми ще нічого не казали, тобто офіційно.
Але ви зустрічаєтесь?
Так.
Ми зустрічаємось.
Це чудово.
Так.
Це чудово.
Ти не проти?
Чи потрібно зараз батькам схвалення доньки?
Так.
Я схвалюю.
Ви заслуговуєте на щастя.
Доки ти тримаєш його стиль життя на рівні, якому він звик.
О так.
Пригода починається.
День перший, година перша. На стежці.
Ти робитимеш це всю подорож?
Це додаток-щоденник.
Завантажує, фотографує та робить альбом з подорожі.
Чи можеш просто запам'ятати.
О'БРАЙЄН
Гей.
-Гей. -Що таке?
Я хотів тебе спитати, але з офісу дзвонити не хотів.
Чому?
Параноя.
Щодо чого?
В фірмі відбувається щось дивне.
Вони взяли Ділфера клієнтом.
-Справді? -Так.
І Лінда сказала, що мене не чіпатимуть, але я не впевнений в цьому.
Коли ти в великій фірмі,
є клієнти, з якими в тебе конфлікт інтересів.
Якщо вони кажуть, що відгородять, то відгородять.
Знаю. Але одна з помічниць прийшла
та натякнула, що за мною шпигують.
Вона так сказала?
Не буквально, але, як кажу, параноя.
Я не знаю. Тобі варто бути обережним.
Моє чілі «чотири сирени» подано.
Я вже підготувала молоко.
Я чув про це чілі.
Попереджую, воно пекуче. Дуже.
Ви мене недооцінюєте?
Кеп, ви готуєте найкраще чілі на узбережжі,
-але ви маєте це прийняти. -Ось.
Не осилили «чотири сирени»?
Без образ, але…
Якщо не подобається, просто додай сиру, Карле.
-Кевін. -Що?
Мене звати Кевін.
Так, так. Точно.
Сир не допоможе.
Якщо не подобається чілі, можеш пореготати над тарілкою холодних пластівців.
Ми розізлили шеф-кухаря.
Погано.
ХЛІБНА СОДА
Він використав її замість солі?
Він, мабуть, перевтомився.
Є.
Ідеально зістарений азіаго.
Він не на власній вантажівці приїхав?
Повертайся, доки мисливці не почали хвилюватися.
Я майже закінчила розсадку.
Скажи, що не посадила Харбін-Смітів з Пімліко-Салліванами.
Не посадила.
Та Хіт-Холлінгсвортів з Карпами
чи Вільям-Джонсонів з іншими Джонсонами.
П'ятнашка Пеків. Улюблена гра моєї мами.
Вона ж не докине ще, га?
Залежить від того, що станеться між нею та її друзями до весілля.
Гадаю, дружкою вона твоєю не буде.
Оце так вихід!
-До чого? Я жартував. -До моєї дилеми.
Вона намагалася вирішити, це буде Брі чи Еббі.
Може, спитаю обох.
Ні, це виглядатиме, ніби я не можу вирішити.
Якщо оберу одну, виглядатиме, що не люблю іншу.
Що б сказали Хіт-Холлінгсворти?
Припини.
-Можеш обрати ти? -Я?
Гаразд, жартую.
Це було б відречення від моєї відповідальності.
-Що непогано, га? -Так.
Я маю вирішити, так?
Давай обговоримо це, доки годуватимемо мисливців на сналлі.
Може, Кевін та Сара мали рацію.
Тобто?
Просто зникнемо і все.
Ні.
Не смійте.
Саме так я все й пам'ятаю.
Я такий радий, що ми тут.
Я теж.
Востаннє, коли ми тут були, ми пройшли куди більше шляху.
Головне — не довжина подорожі, а якість кроків.
Визнай, Міку, ми старі.
Ні, старість в голові. Всередині я 18-річний.
Я теж, але проходжу повз дзеркало та бачу, що на мене дивиться батько.
Так, ти дуже на нього схожий.
Ти завжди це кажеш, хоча схожий ти.
Він був міцним вродливим чоловіком.
Що сталося з чоловіками?
Що?
Тато побудував власний будинок, провів каналізацію.
Він ремонтував дах у свої 50.
Доводив маму, коли це робив.
Вона завжди казала йому, що той зламає собі шию. А він:
«Я планую померти уві сні».
Так і сталося.
Я хочу туди.
Що в тебе за думки про старіння та смерть?
Я думаю про це, а ти ні?
Ніколи.
Я ПЕРЕЖИВ СНАЛЛІГАСТЕРА
Вітаємо у Ігл-поінт на вікенді полювання Сналлі.
Дякую.
Гей.
А що це?
-Закуски Сналлі. Спробуєш? -Авжеж.
Я розвантажив кілограмів 500. Що вони з собою пруть?
Телефотооб'єктиви,
інфрачервоні камери,
триноги,
радари Допплера,
аудіозаписники.
-Вони дуже серйозні. -Ага.
Серйозні, як Тедді Рузвельт, коли цим займався.
-Займався? -А ти почитай.
Я дізнаюся про новий твій бік до нашого шлюбу.
Задки вже не здаси.
Чудово.
-Ти приготував? -Так.
Це мої особливі міні-кукурудзяні мафіни з азіаго сиром.
Це закуска Сналлі.
-Можу взяти трошки? -Авжеж. Там багато.
Пригостиш тата та дядька Томаса, коли повернуться?
Гарна ідея.
-Можна взяти ще трохи? -Зараз.
Я маю обійти стіну Артура Дріскола.
-Думаю, це спрацює. -Я маю спитати.
Чим тобі так дався той Дріскол?
Він — один з найвідоміших пейзажистів середини 20 сторіччя.
Я ніби знайшла скарб з картинами Едварда Хоппера.
Чи Ендрю Ваєта.
Вінсента Ван Гога.
Повернути йому відомість було б великим досягненням.
Як спіймати сналлігастера?
Ще краще.
Але я роблю це не для себе.
А для світу.
Так кажуть мисливці на сналлі.
Одна річ, коли він зве мене Карлом.
Але те чілі?
Припини.
Ми всі таке робимо.
Робимо?
Серйозно?
В Гехегена був напарник на ім'я Карл.
Він помер на роботі.
Мабуть, нагадуєш його.
-Тепер мені шкода. -І правильно.
Гехеген завжди був мені як вчитель. Я його люблю.
Що, як з ним щось не так?
Якщо так хвилюєшся, чом не поговориш з ним?
Ні, мабуть, ти маєш рацію. Пусте.
Так?
Хто там? Чого вам?
Доставка їжі!
Я нічого не замовляв.
Будь ласка, м-ре Дріскол. Дайте мені лише кілька хвилин.
Я виросла на цьому узбережжі.
Молодець.
-А вони смачні. -Це точно.
Але я провела 17 років куратором у «Мет» у Нью-Йорку.
Я просто хочу, щоб світ знав про вашу роботу!
Востаннє, коли ми тут були, ми рухалися куди швидше.
Ми намагалися обійти одне одного.
А зараз?
Досі намагаємося.
Чому ми постійно боремося?
Думаю, всі брати такі.
Шукають схвалення батька.
Може.
Хто бігає швидше, кидає м'яч якнайдалі,
краще приносить їхню випивку. Все, що батько…
-Нащо ти так? -Як?
Завжди кажеш, що батько любив мене більше, бо я був спортивнішим.
Ти був його улюбленцем.
Неправда.
Він був жорстким до мене.
Так, і тобі сходило багато з рук.
Міг повертатися пізно, він нічого не казав.
А прийшов пізно я — два тижні домашнього арешту.
-Бо ти огризався. -Ти теж. А він лише сміявся.
Авжеж. Я був його улюбленцем.
Обережно.
-Не знають, як стримуватися. -Вони швидко виснажаться.
Це точно.
Гей, це той валун?
Знаєш, що?
Думаю, так.
Не думав, що спуск такий крутий.
Ми зможемо спуститися. Зробимо фото твоєю селфі-палицею.
То ти знаєш, нащо вона.
Ідемо, доки не потемнішало.
-Кажу тобі, це не той самий вал… -Томмі!
Ти мав рацію.
Думаю, це не той валун.
Весілля вже на носі, а справ ще так багато.
Девід хоче приготувати торт, що нормально.
Але він хоче приготувати кекси, для всіх різного смаку.
Я, типу, хочу звичайний весільний торт, а не кекси.
Це погано?
-Ти відповіси? -Ні.
Я точно знаю, хто це.
Повідомлення від Евана Кінкейда
про кожну тупу деталь його тупого готелю.
Він хоче, щоб я обрала колір рушників
-та якого зросту буде консьєрж. -Люблю високих консьєржів.
Так я почуваюся в безпеці.
Він сам має це обирати.
Що думаєш?
-Про що? -Про кекси!
Я думаю, вам потрібен весільний торт, якщо ти хочеш весільний торт.
Чи кекси? Я не слухала.
Гаразд. Забудь.
Давай поговоримо про запрошення.
Ти приведеш свого «плюс один»?
Якого ще «плюс один»?
Джея?
Припини, між вами точно щось є.
І що зупиняє тебе, щоб його краще пізнати?
Що, як це тимчасова річ?
Зви це як хочеш. Може, саме це тобі й треба.
Гей, мамо. Тато чи дядько Томас не дзвонили?
Ні, вони, мабуть, зайняті смаженням ватри
та розмовами про старі часи.
Цілий?
Так.
Все гаразд.
-А ти? -Так, здається.
Ти крикнув мені «Томмі»?
Не думаю.
-Коли я падав. -Ні, тобі здалося.
Ні.
Ти кликнув мене Томмі.
Мабуть, це спогад з минулого.
Думаю, я вивихнув ногу.
Можеш наступати на неї?
Ні, не можу.
Думаю, це лише розтягнення.
Може, відпочинеш?
-Потім розтопчешся. -Ні, не кажи мені про топтання.
Тато казав розтопчешся, але це ніколи не працювало.
Гаразд.
Може, дістанеш телефон? Викличемо допомогу.
Як вони нас знайдуть?
Ми щойно пройшли маркер 1038.
Ні. Це був маркер 1048.
Один з нас має рацію.
Просто подзвони, може, зможуть відстежити за GPS телефону.
А вони це можуть?
На ТБ так роблять.
Що?
Немає сигналу.
Жартуєш?
Купа додатків, а подзвонити ніяк?
Глянь на своєму.
Гаразд.
Ні. Мабуть, поруч немає вишок.
Чудово.
Ось що. Я заберуся нагору та спіймаю сигнал.
Ти сиди тут.
-Тобі ніколи туди не забратися. -Ніколи не кажи «ніколи» О'Брайєну.
Ти мав рацію. Я не вилізу.
-Ага. -Ти хоч спробував.
Ні.
Здається, я забив плече.
В тебе є аспірин у твоєму рюкзаку?
Так, зараз.
Від запалення.
Ти приймаєш і таке?
Так, в мене у колінах артрит.
Справді? А в мене в лікті.
Гаразд.
Дякую.
-Добре. -Бери три.
-Я теж прийму. -На здоров'я.
-Що там? -Гей, потрібна допомога.
-Що це? -Можеш сказати…
наскільки важливо мати оригінальну копію цього?
Це схоже на правильно зареєстровану копію, тому не дуже.
Люди постійно гублять документи на майно, тому їх і реєструють.
М-р Чан, який доводить мене,
наполіг, щоб ми мали оригінал для його справи.
А я не можу його знайти.
Що порадиш?
Знайти його.
Чудово.
-Що робиш завтра? -А що?
Хочеш допомогти пошукати?
Я пригощу вечерею.
-У «Краб Хаусі» Філіпа? -Гаразд.
-Домовилися. -Дякую.
Жодних проблем.
Еббі? Еббі!
Гей.
-Бачиш ту автівку? -Так.
-Бачиш хлопця, який фотографує з неї? -Так.
Хіба це не підозріло?
Конноре, в нас купа інспекцій та конкуренти постійно роблять фото.
Але ти бачила його?
Диви? І поїхав.
Це Барретт — окружний інспектор. Він робив фото усіх наших будмайданчиків.
Пробач.
На роботі все дуже дивно.
Головний партнер запросив випити.
Я не знаю, чи можу йому довіряти.
Не думаю, що там можна комусь довіряти.
Схоже на серйозну параною.
Я все ще куплю тобі вечерю, якщо допоможеш завтра.
Три слова: буфет без обмеження.
Три жирних слова.
Гей! Ми тренуватимемося до тріатлону цього тижня.
Не засічеш час?
Так, авжеж.
Ключів від авто не бачиш?
Перевірте стіл.
Я знаю, вони були десь тут. Вони не там?
Ні, тут немає.
Біда!
Біда. Завжди вони там, де шукатимеш в останню чергу.
Я впевнений, вони знайдуться.
-Візьми мені чай з льодом з холодильника. -Гаразд.
Як я й казав, там, де шукатимеш в останню чергу.
Кидай, Карле.
Кевін, капітане.
Точно.
Вічно плутаю.
Привіт, Еване. Сьогодні субота.
Там, де я, вже неділя.
Слухай, я тут подумав.
Замість того, щоб пивоварня дивилася на схід, хай краще на захід.
Чекай, це змінить все розташування.
Ти любиш детальність.
В будівель обличчям на захід менші витрати на охолодження.
Я знаю, але можемо поговорити пізніше? Я маю забрати дітей.
-Звідки? -З тхеквондо.
Мистецтво рук та стоп.
Ти займаєшся тхеквондо?
Ні, але я думав про це.
Гаразд, діти, останній рух.
Удар з розвороту.
Хто хоче показати?
Керрі. Чудово. Три штуки.
Чудова робота.
Тепер всі. Один удар і все.
Чудова робота. До зустрічі.
Ви — молодці.
Важкий день?
Довгий день.
Давай, стукни її.
Ні, не треба.
Давай, мамо!
Так, давай.
Ну ж бо, ти можеш краще.
Вклади все, що є у думках.
Це було приємно.
Дуже приємно.
В нас є заняття для дорослих, якщо захочеш.
Знаєш, може, варто спробувати.
Гаразд, ідемо.
Добре.
Це спрацює.
Лише трохи агонії і все.
Гаразд.
В мене є ідея.
Що, як я залізу до того дерева,
перекину троса, прив'яжу карабіни,
зроблю систему важелів,
опущу тобі, ти обв'яжешся
та я тебе підтягну.
Проблема в тому, як до того дерева дістатися.
Але думаю, в мене є ідея.
Ти слухаєш, Томасе?
Томасе?
Я тут, Міку.
Що?
Як ти… Ти ж був…
Виявляється, там є стежка, яка іде між дерев
та піднімається сюди.
Хоча трюк з карабінами б спрацював.
Так. Стежка ліворуч від тебе.
Гаразд.
Я замовив шість панелей управління,
п'ять рацій та десяток шоломів.
Два тижні тому.
Ні. Я оновлюю одну зі станцій.
Вони потрібні мені завтра.
Гей! Що там, Кевіне?
-Я підійду пізніше. -Ні, ні.
Все гаразд, заходь.
Я хотів спитати, чи все гаразд.
Так. Авжеж.
Ти про що?
Я не хочу втручатися.
Але я помітив, що останнім часом ви багато чого забуваєте.
Нічого важливого, та…
Ключі.
Так, ключі.
Так.
Так. Буває.
Так.
Тільки між нами…
Останнім часом мені дуже важко заснути.
Не спиться всю ніч, сиджу перемикаю канали і все.
-Жерсть. -Так.
Але нічого страшного.
Я хотів попросити лікаря, щоб щось прописав,
але зараз оновлюю станцію, тому працюю, як скажений.
Я ціную, що ти хвилюєшся.
Ми всі хвилюємося, кеп.
-Гаразд. -Гаразд.
Зроби мені послугу.
Якщо я забуду щось, кажи мені, гаразд?
Але тримай це між нами.
Доки не розберуся з цим.
Зробиш це, гаразд?
Так. Так, авжеж.
Дякую.
Кевіне.
Гей! Дякую, що прийшов у неділю допомогти.
Мені не важко та й відволічуся від роботи.
Та й вам потрібні ті папери.
Так.
М-р Чан погрожує припинити будівництво, якщо не знайдемо.
А їх датовано 1988 роком.
Файли оцифровувати почали у 2000.
Тому…
Так. Я не скаржитимусь, якщо втечеш.
Ні. До справи.
Гаразд.
Я б скаржилася.
Я так і думав.
Думав, корпоративне право нудне,
але перевірка будконтрактів за 20 років
точно притуплює мозок.
Гей, диви.
Знайшла контракт?
Ні.
Це старі проекти, коли Ділфер був татовим підрядчиком.
Їх тут штук 20.
Як він може бути таким невдячним?
Яких людей тільки не буває.
Дивись на дату — 11 березня 1999.
Твій день народження.
Ні, не просто день народження.
А мій улюблений і найкращий.
Твій сьомий.
Того року батько нарешті відвів нас до Дісней Ворлду.
Так. Найкращий день народження у світі.
Хоч тебе й знудило в автівці та ти обблював нові кросівки Кевіна.
Так, найкращий день народження.
Еббі.
Глянь на підпис. Тато не міг це підписати.
Він був у Флориді того дня.
Це не факс. Це оригінал.
-Отже, це підроблений підпис? -Має бути.
Тато був у Флориді з нами.
Чекай.
Пол Ділфер підробив підпис батька,
щоб авторизувати залив фундаменту поганої якості.
Він підставив тата.
Ми можемо цим спростувати заяви Ділфера, що тато був причетним до схеми.
Треба більше доказів.
Думаю, я знаю, де шукати.
Не тут. А в тебе?
Так. Думаю, це альбом з Дісней Ворлду.
Гаразд, є Брі.
Брі, Брі, Брі.
Джес. Брі. Брі.
Ти кричиш.
Ти мене щипаєш.
Для цього старші сестри й потрібні.
Диви на дату.
Так! Від 11 березня 1999.
Це доводить, що тато не підписував той контракт.
Це очистить ім'я батька.
А якщо Ділфер підробив цей документ,
може, підробив й інші теж.
Це добре.
На збір доказової бази піде якийсь час.
Я особисто віднесу це генпрокурору.
Інакше моя фірма натисне та зробить так, щоб підставити батька.
Ми не дозволимо.
БРІДЖ
Гей, Люку.
М-ре Салліван.
Що вас сюди привело?
Я можу з'являтися без попереджень. Це частина моєї роботи.
Як в тебе вдома…
так на місці роботи.
Але ти й так це знаєш.
Так, сер.
Я хотів сказати…
Приємно вас бачити.
Я думав, у нас зустріч 20 числа.
Так, вона нікуди не дінеться.
Просто хотів подивитися особисто на твоє нове місце роботи.
Тобто…
це ж твоє нове місце роботи, так?
Так, сер.
-А чому не повідомив мені? -Повідомив у звіті.
Ні, заздалегідь.
Ти маєш узгоджувати такі речі зі мною. Ти ж знаєш.
Так, просто це сталося дуже швидко.
-Чому пішов з попередньої роботи? -Звільнили.
За що?
«Квік Гоу» дізналися про судимість.
-Думав, ви їм розповіли. -Розповів.
Ти маєш їм розказати про таке до того, як тебе наймуть.
Я намагався, сер.
Кілька разів.
Але ніхто не давав мені шанс.
Якби я не знайшов роботу, мені б довелося знову сісти.
Тому ти збрехав.
Я не брехав.
Я просто не розповів їм.
Якщо ти не розповідаєш їм, ти порушуєш умови УДЗ.
Господи.
Я прощу це.
Поки що.
А що з новим роботодавцем? Ти йому розповів?
Так.
Він більш розуміючий.
Добре.
Добре для тебе.
Це гарне місце.
Так.
Пам'ятай це.
Я не можу постійно тебе прощати, наступного разу відправлю
назад до корешів у Норт-Бранч.
-Зрозуміло, сер. -Побачимося 20-го.
Так.
Обережно з гілками.
Ось так.
Гаразд.
Все добре. Ще кілька кілометрів.
-Так, все гаразд. -Гаразд.
Боже. У вас все гаразд?
-Все гаразд… -Давайте допоможемо.
Знаєте, а допоможіть.
Гарна ідея. Дякую. Дуже.
-Ось так. -Бери сумку теж.
Не вказуй мені.
Я тримаю.
-Так, дякую. -По одному під руку. Гарна ідея.
Добре.
Ось так, потроху. Потроху.
Що таке?
Дай фото.
Це той валун.
Щоб мене! Точно. Це він!
Гей, хлопці, слухайте,
нам треба туди, щоб зробити фото.
Зробіть фото, щоб було схоже на це,
-ось так, гаразд? -Чекайте.
Це ви двоє?
Не може бути!
Не дивуйся так, хлопче.
Ви теж постарієте.
Ідемо сфотографуємося.
-Давай. -Тримаю.
Сподіваюся, ми ще будемо тут гуляти у вашому віці.
-Ні, не будете. -Скажіть: «сналлігастер».
«Вперше сналлігастера
описують як монстра на ім'я "Шнеллер Гайст",
що значить "швидкий привид" німецькою».
Неймовірно, скільки людей справді в це вірить.
Ні, суть не в тому, що вірять, вони хочуть в це вірити.
Хіба ти не вірив у щось чарівне?
У що, в єдинорога?
Ну, так.
Єдинорога я ще можу зрозуміти, бо вони гарні.
Але нащо всім вірити у моторошного монстра, як цей?
Він не моторошний, він ніби з іншого світу.
Він — доказ, що в житті існує більше, ніж бачить наше око.
Він — магічна істота.
Якщо так подумати, це гарно.
Він схожий на дивного дракона,
який ширяє небом та викрадає тварин з ферми.
Бач? Знову мене загубила.
Припини. Ти ніколи не вірив у те, що не можеш побачити?
-Як у Великоднього зайця? -Ні.
Але я вмію чудово готувати тушкованого кролика по-німецьки.
Ну…
Я вірив у зубну фею.
І дуже.
-Це мило. -Ага.
Досі пам'ятаю захоплення, коли дивився під подушку
та знаходив сто доларів.
Ага. А ми всі знаходили четвертак.
Мої батьки багато за що мали відшкодовувати.
Якщо тобі стане легше, я висмикувала собі зуби.
Гарно розігрілися.
Це був розігрів?
А тепер ще кілька ударів.
-Глянемо, на що ти здатна. -Гаразд.
Девіде, я знаю, ти думаєш, що це все дурня,
але я вдячна, що ти це робиш.
Глянь, як всім весело.
Хоч сналлігастерів не існує, це неважливо.
Так, неважливо.
Бо я тебе кохаю.
А ти достатньо мене кохаєш,
щоб зробити один великий весільний торт, а не купу кексів?
Думаю, що так.
Чому не можна і те, і те?
-Ти чудовий. -Ти чудова.
Дивіться в обидва.
Сналлігастер може бути де завгодно.
Вони люблять гніздитися тут,
у щільних кущах мерілендських берегів.
Чув це?
Це лише сова.
Це лише сова. Я її бачив.
В дитинстві я бачила сналлігастера.
Що?
Нічого.
Якого…
Що сталося?
Там був величезний ведмідь, дуже…
Припини…
Я покотився з гори, трошки.
До речі, я теж.
Але гарні новини в тому…
Ми це зробили!
А ви казали, що ми не зможемо.
Ми втерли їм носа, Томмі.
-Не думаю, що це той самий валун. -Той самий.
-Я теж не думав. -Думав.
-Ти думав. -Ні, не думав.
Я сказав, що це він, але не думав, що це він.
Ти впав з обриву…
Так, я не хотів розбивати твої ніжні ілюзії.
То ти розбив свою ногу. Я не розумію.
Це той самий валун.
-Не думаю, що той самий. -Той самий.
-Далі у серіалі: -В нас є докази,
-що Ділфер підробив твій підпис. -Що?
Кевін та Сара намагаються завести дитину.
-Чудово. -Є новини?
-Ні. Це лише перевірка. -Що з вам не так?
-Відчепіться! -Я привела декого, кого ви знаєте.
Ну ж бо, лише ти і я.
Три мілілітри епініфрину.
Агов, нуль три мілілітри, не нуль шість.
-Що, як я не хочу дітей? -Не хочеш?
Ти ще хотітимеш на мені одружитися?
Переклад субтитрів: Володимир Фатун