‫בפרקים הקודמים:‬
‫מר דריסקול, תוכל לאשר שאתה ציירת את זה?‬
‫בואו נעבוד ונשמור על קו החוף.‬ ‫תעשה את זה, קרל.‬
‫הוא קרא לי הרגע "קרל"?‬ ‫-שביל האפלצ'ים, מיק.‬
‫בטח היום לא הייתם מסוגלים‬ ‫לעשות 15 קילומטר מתוכו.‬
‫למה לא? אתה בעניין, מיק?‬
‫אני רוצה שאת תובילי.‬
‫לא נצטרך לחשוש מזה‬ ‫שנעליב אחד את השנייה, כי זה כבר קורה.‬
‫דילפר לקוח אצלנו?‬
‫יש לנו מעל 150 עורכי דין במשרד. נראה לך‬ ‫שאין אף פעם ניגודי עניינים עם חלק מהם?‬
‫תעשה את העבודה שלך,‬ ‫ואתה ואני נסדר את הכול.‬
‫קונור.‬
‫עבודה יפה בבית המשפט.‬
‫תודה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫הערב, ב-18:00.‬ ‫קוקטיילים במשרד שלי. בלי תירוצים.‬
‫נשמע טוב, אדוני.‬
‫בבקשה, תקרא לי בוב.‬
‫אין בעיה.‬
‫קונור, אין לך מושג כמה אנחנו מתלהבים‬ ‫מהעבודה שלך בתיק של מקלאוד.‬
‫אני מעריך את זה שאתה ולינדה נתתם לי‬ ‫להיות מעורב כל כך, אדוני.‬
‫אני עוד אגרום לך לקרוא לי "בוב" מתישהו.‬
‫סליחה, בוב.‬
‫אמרתי "מתישהו".‬
‫עדיין לא.‬
‫אבל...‬
‫אני סתם צוחק.‬
‫לעולם אל תתנצל על נימוסים טובים.‬ ‫זה מראה שחינכו אותך כמו שצריך.‬
‫המשפחה היא הכול. נכון, לינדה?‬
‫בהחלט.‬
‫אז תשמע,‬
‫אני יודע שעבדת אצל דוד שלך, תומס או'בריאן.‬
‫אבל עבדת אי פעם אצל אבא שלך?‬
‫טוב, אני...‬
‫עבדתי קצת בבנייה אצלו כדי לחסוך כסף‬ ‫כשהייתי תלמיד תיכון.‬
‫לא, הכוונה היא מאז שהפכת לעורך דין.‬
‫האם עשית עבודה משפטית כלשהי‬ ‫עבור קבוצת "או'בריאן בנייה ופיתוח"?‬
‫אין לזה קשר לתיק של דילפר, נכון?‬
‫כי הובטח לי שתהיה סביבו "חומת אש".‬
‫רק תהינו.‬ ‫-אנחנו רק מנסים להשיג קצת רקע.‬
‫לדוגמה, מה אתה יודע לגבי האופן‬ ‫שבו אבא שלך עושה עסקים?‬
‫עליי לומר שאני לא מרגיש בנוח עם השיחה הזו.‬
‫הוא לא מרגיש בנוח עם השיחה הזו.‬
‫אל תבין לא נכון, בן.‬ ‫-אין לי דרך אחרת להבין.‬
‫טוב, קונור, נראה שנגענו בנקודה רגישה.‬
‫לא בנקודה רגישה.‬
‫בגבול מוסרי.‬
‫או'בריאן, תירגע.‬
‫אם אבא שלך חף מפשע,‬
‫אין לך שום סיבה לדאגה. נכון?‬
‫אנחנו נראים נהדר.‬
‫ידענו שאנחנו נראים נהדר,‬ ‫או שלקחנו את זה כמובן מאליו?‬
‫אנחנו עדיין נראים נהדר.‬
‫תומס, מדובר בשני לילות בשביל האפלצ'ים.‬
‫אנחנו לא תובעים בעלות‬
‫על בית קבע באוקלהומה.‬ ‫-ארזתי רק את מה שצריך.‬
‫צריך את זה?‬
‫כן, מקל סלפי.‬
‫אני אפילו לא רוצה לדעת מה המטרה שלו.‬
‫יש לי אפליקציית ניווט.‬
‫היא מראה הכול.‬
‫היא נותנת לך נתונים‬ ‫על קצב הטיפוס שלך בזמן אמת.‬
‫היא עוקבת אחרי המסע כולו, שלב אחר שלב.‬
‫לא צריך, יש לי מפות. זוכר אותן?‬
‫הן קיימות כבר כמה אלפי שנים.‬ ‫-כן.‬
‫היי. כולם מוכנים?‬
‫תומס מוכן לכל תרחיש אפשרי,‬
‫כולל חטיפת חייזרים.‬
‫זו גם אפליקציה.‬
‫טוב, כדאי שנזוז. יש לנו דרך ארוכה‬
‫אם אנחנו רוצים להגיע‬ ‫לסלע ההוא עד סוף היום.‬
‫בחלק הראשון של המסע שלנו‬ ‫יש לנו עשרה קילומטרים,‬
‫ורק 2.2 שעות.‬
‫ממש הרפתקה.‬
‫היי. תראו מי פה.‬ ‫-היי.‬
‫חכו!‬
‫יש לנו אספקה!‬
‫יש לנו אוכל.‬
‫הבאתי אבקות מרק ובשר מיובש...‬
‫וזה נזיד בקר עם פטריות יער.‬
‫מה, אין יין?‬
‫הוא בפנים.‬
‫אין כמוך.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫היי, אל תשכחו להיזהר מהסנליגסטר.‬
‫הסנליגסטר, המפלצת האגדית של יערות מרילנד.‬
‫ציד הסנליגסטר השנתי נערך בסוף השבוע, לא?‬
‫כן, האכסנייה מלאה לגמרי בציידי סנליגסטר.‬
‫הם נראים נחמדים. אבל יש להם הרבה ציוד.‬
‫מצלמות וידאו וחיישני תנועה.‬
‫מן הסתם,‬
‫תיעוד הסנליגסטר בסביבתו הטבעית‬ ‫הוא הגביע הקדוש שלהם,‬
‫וזה מעולם לא נעשה.‬
‫כי הוא לא קיים. הסנליגסטר הוא אגדה.‬
‫זה מה שאתה אומר.‬
‫אתה עדיין מאמין בדבר הזה?‬ ‫-יש לי ראש פתוח.‬
‫אז אם מישהו יצלם סנליגסטר, איך הוא ייראה?‬
‫הדעות חלוקות בנושא.‬
‫יש אנשים שאומרים‬ ‫שהוא חצי ציפור וחצי תמנון.‬
‫עם מקור ממתכת ושיניים מחודדות.‬
‫זה מה שאני לא מצליח לדמיין.‬ ‫זו ציפור, אבל זה גם דיונון עם שיניים.‬
‫לא, זה לא דיונון, אלא תמנון.‬
‫תדייק.‬ ‫-בסדר.‬
‫הבאתי את עדשת הטלפוטו.‬
‫אם הוא משוטט ביערות,‬ ‫אני אצלם אותו ואיישב את הדיון.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה, תומס.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫תיהנו!‬ ‫-להתראות.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫נכון שאין כמו לעבוד ביום שבת?‬
‫אין מה לעשות.‬
‫הבאתי לך מאפין.‬
‫תודה.‬
‫אוכמניות? הטעם האהוב עליי. איך ידעת?‬
‫לא ידעתי. זה הטעם היחיד שהיה.‬
‫טוב, תודה בכל מקרה.‬
‫ואלה מהמשרד של מר פינלי.‬ ‫אני צריכה שתחתום עליהם.‬
‫בטח, אני אחתום אחר כך.‬
‫זו לא היתה הכוונה כשאמרתי,‬ ‫"אני צריכה שתחתום עליהם."‬
‫אני אחתום עליהם תיכף ומיד.‬
‫דבר אחד.‬
‫יש לך מנעול על המגירה הזו?‬
‫כן. אבל עדיין אין לי מפתח.‬
‫אפילו כשיהיה לך מפתח, תהיה זהיר.‬
‫למה את מתכוונת?‬ ‫-לפעמים יש שכפולים למפתחות.‬
‫שוב, למה את מתכוונת?‬
‫אני אומרת,‬
‫שאולי כדאי שלא תשאיר אף מסמך סתם ככה‬ ‫במשך הלילה, כשכל אחד יכול להציץ בו.‬
‫"סתם ככה"? כלומר, נעול בשולחן שלי?‬
‫זה לא באמת השולחן שלך, נכון?‬
‫כמו כל שאר הדברים פה, הוא שייך לדי-אל-פי.‬
‫את מנסה לרמוז לי משהו?‬ ‫-כמו מה?‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫אז מאיפה לי לדעת? אני לא מומחית בקירות אש.‬
‫- שביל האפלצ'ים -‬
‫תיהנו.‬ ‫-ואל תותקפו על ידי דובים.‬
‫חבל שצפיתי איתך ב"האיש שנולד מחדש".‬
‫בהחלט.‬
‫טוב, בוא נזוז.‬ ‫-אני בא.‬
‫אל תשכחי לאסוף אותנו.‬
‫ביום ראשון אחר הצהריים, במעבר קרופורד.‬
‫כן, המפקד.‬
‫היי, אבא, פשוט תיהנה.‬ ‫אני אטפל בכל מה שקשור לקינקייד.‬
‫מי זה קינקייד?‬ ‫-מצוין.‬
‫אני מקווה שהם יהיו בסדר.‬
‫מה? אמא, זה היה הרעיון שלך.‬
‫אמרת שרצית שהם יבואו לפה‬ ‫כדי ליישר את ההדורים.‬
‫ואז חשבתי על שני גברים בשנות השישים לחייהם‬
‫שהולכים לאיבוד ביער בסוף השבוע.‬ ‫-עם דובים!‬
‫אל תתלוצצי לגבי זה!‬
‫הם יהיו בסדר.‬
‫אני מקווה.‬
‫אז את ואבא ביליתם הרבה זמן ביחד.‬
‫נכון.‬
‫אני לא רוצה לחטט בעניינים (גם: רומנים)‬ ‫של ההורים שלי.‬
‫טוב, לא רומנים, אבל...‬
‫אתם חוזרים להיות זוג, או...?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫את חושבת שכן?‬
‫לא אמרנו כלום. כלומר, זה לא רשמי.‬
‫אבל אתם יוצאים?‬
‫כן.‬
‫אנחנו יוצאים.‬
‫זה נחמד.‬
‫כן.‬
‫זה נחמד.‬
‫זה בסדר מבחינתך?‬
‫ההורים צריכים אישור מהילדים בימינו?‬
‫אני צריכה.‬
‫כן.‬
‫כן, אני מאשרת.‬
‫מגיע לשניכם להיות מאושרים.‬
‫כל עוד תעזרי לו לשמור‬ ‫על אורח החיים שהוא התרגל אליו.‬
‫כן.‬
‫והמסע מתחיל.‬
‫היום הראשון, השעה הראשונה על השביל.‬
‫אתה תעשה את זה במהלך הטיול כולו?‬
‫זו אפליקציית רישום ביומן.‬
‫אתה מעלה את זה, מצלם תמונות,‬ ‫ואז יש לך אלבום של הטיול.‬
‫או שאפשר פשוט לזכור.‬
‫- או'בריאן -‬
‫היי.‬
‫-מה קורה?‬
‫רציתי לדבר איתך על משהו‬ ‫ולא רציתי להתקשר מהמשרד.‬
‫למה לא?‬
‫פרנויה.‬
‫לגבי מה?‬
‫קורה במשרד משהו מוזר.‬
‫הם לקחו את פול דילפר בתור לקוח.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ולינדה אמרה שתהיה חומת אש,‬ ‫אבל אני לא כל כך בטוח.‬
‫תראה, קונור, בכל משרד עורכי דין גדול‬
‫יש לקוחות שיש להם ניגוד עניינים.‬
‫אם אומרים שתהיה לך חומת אש, זה מה שיהיה.‬
‫אני יודע. אבל אחת היועצות המשפטיות‬ ‫באה למשרד שלי היום,‬
‫ורמזה לי שעוקבים אחריי.‬
‫היא אמרה את זה?‬
‫לא בצורה מפורשת, אבל כמו שאמרתי, פרנויה.‬
‫לא יודעת. אולי כדאי שתיזהר.‬
‫הצ'ילי הלוהט שלי הגיע.‬
‫כבר הכנתי כוס חלב.‬
‫שמעתי על הצ'ילי הזה, אבל לא טעמתי אותו.‬
‫כן, טוב, הזהרתי אותך, הוא ממש חריף.‬ ‫-בסדר.‬
‫התרככתם או מה?‬
‫קפטן, אתה יודע שאתה מכין‬ ‫את הצ'ילי הכי טעים בחוף,‬
‫אבל צריך להתכונן אליו.‬ ‫-הנה זה בא.‬
‫בחיי.‬
‫מה, אתם לא מצליחים להתמודד עם החריפות?‬
‫אל תיעלב, קפטן, אבל...‬
‫אם הוא לא מוצא חן בעיניך,‬ ‫פשוט תשים עליו יותר גבינה, קרל.‬
‫קווין.‬ ‫-מה?‬
‫קוראים לי קווין.‬
‫כן. כמובן.‬
‫הגבינה לא עוזרת.‬
‫אם אתם לא אוהבים את הצ'ילי שלי,‬ ‫לכו לצחוק מעל קערת דגני בוקר קרים.‬
‫הרגזנו את השף הראשי.‬
‫זה לא טוב.‬
‫- סודה לשתייה -‬
‫רגע, הוא השתמש בזה במקום במלח?‬
‫אני מניחה שהוא עבד קשה מדי.‬
‫קיבלתי אותה.‬
‫גבינת אסיאגו מיושנת בצורה מושלמת.‬
‫וואו. היא לא הגיעה עם משאית משלה?‬
‫כדאי שנחזור לפני שהציידים יאבדו סבלנות.‬ ‫-טוב.‬
‫כמעט סיימתי את סידור הישיבה.‬
‫תגידו לי בבקשה שלא הושבתן‬ ‫את משפחת הרבין-סמיית'‬
‫עם משפחת פימליקו-סאליבן.‬ ‫-לא.‬
‫וגם לא את משפחת הית'-הולינגסוורת'‬ ‫עם משפחת קרפ,‬
‫או את משפחת וויליאם-ג'ונסון‬ ‫עם אנשים אחרים ממשפחת ג'ונסון.‬
‫ג'נגה של משפחת פק.‬ ‫זה המשחק האהוב על אמא שלי.‬
‫היא לא תיתן לנו יותר, נכון?‬
‫תלוי מה יקרה בינה‬ ‫לבין החברות שלה לפני החתונה.‬
‫אני מניח שהיא לא תהיה השושבינה שלך?‬
‫זה פתרון.‬
‫למה? אני צוחק. אני בהחלט צוחק.‬ ‫-זה פותר את הדילמה שלי.‬
‫היא עדיין מנסה לבחור בין ברי לבין אבי.‬
‫אולי כדאי שאשאל את שתיהן.‬
‫לא, כי זה ייראה כאילו קשה לי להחליט.‬
‫ואם אני אבחר מישהי,‬ ‫זה ייראה כאילו אני מזניחה את השנייה.‬
‫כן. ומה יגידו בני משפחת הית'-הולינגסוורת'?‬
‫די כבר.‬
‫אולי אתה תחליט?‬ ‫-אני?‬
‫טוב, אני צוחקת.‬
‫זו תהיה התנערות מהאחריות שלי.‬
‫וזה לא דבר כזה נורא, נכון?‬ ‫-דווקא כן.‬
‫אני צריכה להחליט, לא?‬
‫בואי נדבר על זה בזמן‬ ‫שנאכיל ציידי סנליגסטר.‬
‫אולי קווין ושרה צדקו.‬
‫לגבי מה?‬
‫פשוט ניקח את הגבינה ונתחתן בסתר.‬
‫לא.‬
‫שלא תעזו.‬
‫הכול בדיוק כמו שאני זוכר.‬
‫אני כל כך שמח שעשינו את זה.‬
‫גם אני.‬
‫למרות שבפעם האחרונה שהיינו פה,‬ ‫התקדמנו הרבה יותר תוך יום.‬
‫מה שחשוב זה לא אורך המסלול,‬ ‫אלא איכות הצעדים בו.‬
‫תודה בזה, מיק. אנחנו זקנים.‬
‫לא, הזקנה כולה בראש שלנו.‬ ‫מבפנים אני מרגיש כמו בן 18.‬
‫גם אני, אבל כשאני חולף ליד מראה,‬ ‫אני רואה את אבא מביט בי בחזרה.‬
‫כן, אתה באמת נראה כמוהו.‬
‫אתה תמיד אומר את זה. אתה יותר דומה לו.‬
‫טוב, הוא היה גבר חזק ונאה.‬
‫מה קרה לגברים?‬
‫מה?‬
‫אבא בנה את הבית שלו בעצמו, התקין את הצנרת.‬
‫הוא תיקן את הגג כשהיה כמעט בן שישים.‬
‫אמא השתגעה כשהוא עשה את זה.‬
‫היא תמיד אמרה לו‬ ‫שהוא ישבור את הראש, והוא אמר:‬
‫"אני בהחלט מתכוון למות בשנתי."‬ ‫-"אני בהחלט מתכוון למות בשנתי."‬
‫כן. זה בדיוק מה שקרה.‬
‫אני רוצה למות ככה.‬
‫מה הקטע שלך עם זקנה ומוות?‬
‫אני חושב על זה. אתה לא?‬
‫אף פעם לא.‬
‫- שרדתי את הסנליגסטר -‬
‫ברוך הבא לאכסנייה באיגל פוינט,‬ ‫ולסוף שבוע של ציד הסנליגסטר.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫מה אלה?‬
‫חטיפי סנליגסטר. רוצה לטעום?‬ ‫-אני אשמח.‬
‫פרקתי יותר מ-450 קילו.‬ ‫מה האנשים האלה מביאים?‬
‫עדשות טלפוטו,‬
‫מצלמות אינפרא-אדום,‬
‫חצובות,‬
‫מכ"ם דופלר,‬
‫רשמקולים עם קלטות.‬
‫הם ממש רציניים.‬ ‫-כן.‬
‫רציניים כמו טדי רוזוולט‬ ‫כשהוא יצא לציד הסנליגסטר.‬
‫באמת?‬ ‫-תבדקו את זה.‬
‫אני מרגיש שאני זוכה‬ ‫להכיר פה צד חשוב שלך לפני החתונה.‬
‫היי, אתה לא יכול להתחרט עכשיו.‬
‫זה מעולה.‬
‫אתה הכנת?‬ ‫-כן.‬
‫אלה המאפינס הקטנים המיוחדים שלי‬ ‫מלחם תירס עם הרבה גבינת אסיאגו.‬
‫אלה חטיפי סנליגסטר.‬
‫אפשר לקחת קצת איתי?‬ ‫-כן, בטח, יש המון.‬
‫את תביאי כמה לאבא ולדוד תומס‬ ‫כשהם יגיעו הביתה?‬
‫לא, אבל זה רעיון נהדר.‬
‫אז אפשר גם עוד כמה, בבקשה?‬ ‫-כבר תקבלי.‬
‫אני צריכה למצוא דרך לעקוף‬ ‫את ההגנות של ארתור דריסקול.‬
‫נראה לי שזו הדרך.‬ ‫-אני חייבת לשאול.‬
‫למה את כל כך מתעניינת‬ ‫בדריסקול וביצירות שלו?‬
‫הוא אחד מציירי הנוף הבולטים ביותר‬ ‫של אמצע המאה העשרים.‬
‫כאילו שגיליתי אוסף יקר ערך‬ ‫של ציורים של אדוארד הופר.‬
‫ציורים של אנדרו וויית'.‬
‫וינסנט ואן גוך?‬
‫השבתו לגדולה תהיה הישג אדיר.‬
‫את תתפסי את הסנליגסטר?‬
‫יותר טוב.‬
‫אבל אני לא עושה את זה רק למעני,‬
‫אלא גם למען העולם.‬
‫זה מה שאומרים ציידי הסנליגסטר.‬
‫זה שהוא קורא לי "קרל" זה דבר אחד.‬
‫אבל הצ'ילי הזה?‬
‫בחייך.‬
‫כולנו עושים דברים כאלה.‬
‫באמת?‬
‫את בטוחה?‬
‫לגהגן היה שותף בשם קרל.‬
‫הוא נהרג בעת מילוי תפקידו.‬
‫אתה בטח פשוט מזכיר לו אותו.‬
‫עכשיו לא נעים לי.‬ ‫-בצדק.‬
‫גהגן תמיד היה מנטור מבחינתי. אני מת עליו.‬
‫מה אם יש לו בעיה?‬
‫אם אתה כל כך מודאג לגביו,‬ ‫למה שלא תדבר איתו וזהו?‬
‫לא, את בטח צודקת. זה שום דבר.‬
‫נכון?‬
‫מי זה? מה את רוצה?‬
‫האוכל הגיע.‬
‫לא הזמנתי שום דבר.‬
‫בבקשה, מר דריסקול.‬ ‫אני צריכה רק כמה רגעים מזמנך.‬
‫אני גדלתי פה, בחופי צ'סאפיק.‬
‫יופי לך.‬
‫טעים.‬ ‫-נכון?‬
‫אבל עבדתי במשך 17 שנה בתור אוצרת‬ ‫במוזיאון המטרופוליטן לאומנות בניו יורק.‬
‫אני רק רוצה שהעולם יכיר את היצירות שלך!‬
‫בפעם האחרונה שהיינו פה,‬ ‫הלכנו הרבה יותר מהר.‬
‫ניסינו לעקוף זה את זה.‬
‫ועכשיו?‬
‫עדיין מנסים.‬
‫למה אנחנו כל כך תחרותיים?‬
‫ככה זה עם אחים, לדעתי.‬
‫רוצים לרצות את אבא שלהם.‬
‫אולי.‬
‫מי רץ מהר יותר, מי מכה חזק יותר בכדור,‬
‫יודע לשתות יותר טוב, כל מה שאבא...‬
‫למה אתה תמיד עושה את זה?‬ ‫-עושה את מה?‬
‫למה אתה תמיד חושב שאבא אהב אותי יותר‬ ‫בגלל שהייתי ספורטאי מוצלח יותר?‬
‫היית המועדף עליו, ואתה יודע את זה.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫הוא היה קשה איתי מאוד.‬
‫כן, הוא ויתר לך על הכול.‬
‫חזרת הביתה מאוחר, והוא לא אמר מילה.‬
‫כשאיחרתי רק פעם אחת,‬ ‫הוא קרקע אותי לשבועיים.‬
‫כי התחצפת אליו.‬ ‫-גם אתה, אבל איתך הוא פשוט צחק.‬
‫כמובן. הייתי המועדף עליו.‬
‫סליחה.‬
‫הם לא יודעים לקבוע קצב.‬ ‫-הם סתם יתעייפו מהר.‬
‫זכור את המילים שלי.‬
‫היי, זה הסלע?‬
‫יודע מה?‬
‫נראה לי שכן.‬
‫לא חשבתי שהוא מתחת למדרון כזה תלול.‬
‫אנחנו יכולים להגיע לשם. בוא. נצטלם שם.‬
‫נוכל להשתמש במקל הסלפי שלך.‬
‫אז אתה כן יודע בשביל מה זה.‬
‫קדימה. בוא נרד לשם כל עוד יש מספיק אור.‬
‫אני אומר לך, זה לא אותו סל...‬ ‫-טומי!‬
‫אתה צודק.‬
‫לא נראה לי שזה אותו הסלע.‬
‫החתונה כל כך קרובה,‬ ‫ונשאר לנו המון מה לעשות.‬
‫דיוויד רוצה להכין את העוגה,‬ ‫וזה בסדר, מן הסתם.‬
‫אבל הוא רוצה להכין גם עוגות אישיות‬ ‫כדי שלכל אחד יהיה טעם אחר?‬
‫ואני רוצה עוגת חתונה מסורתית,‬ ‫לא ערימה של עוגות אישיות.‬
‫זה לא בסדר מצידי?‬
‫את מתכוונת לענות?‬ ‫-לא, אני לא אענה,‬
‫כי אני יודעת בדיוק מי זה.‬
‫זה אוון קינקייד ששולח לי הודעות‬
‫על כל פרט קטן לגבי המלון המטופש שלו.‬
‫הוא רוצה שאעזור לו לבחור את צבעי המגבות,‬
‫ומה צריך להיות הגובה של הקונסיירז'.‬ ‫-אני אוהבת אותם גבוהים.‬
‫זה נותן לי ביטחון.‬
‫טוב, הוא צריך להחליט בעצמו.‬
‫מה דעתך?‬
‫לגבי מה?‬ ‫-לגבי העוגות האישיות.‬
‫אני חושבת שצריכה להיות לך עוגת חתונה‬ ‫אם את רוצה עוגת חתונה.‬
‫או עוגות אישיות? לא הקשבתי.‬
‫טוב, לא משנה.‬
‫בואי נדבר על המוזמנים.‬
‫את תגיעי עם מישהו?‬
‫עם מי בדיוק?‬
‫ג'יי?‬
‫בחייך, ברור שיש ביניכם משהו.‬
‫ומה עוצר אותך מלבדוק את העניין עכשיו?‬
‫מה אם זה סתם סטוץ לאחר פרידה?‬
‫תקראי לזה איך שבא לך.‬ ‫אולי זה בדיוק מה שאת צריכה.‬
‫היי, אמא. שמעת מאבא ומדוד תומס?‬
‫לא, הם בטח יושבים להם‬ ‫ליד המדורה, צולים מרשמלו,‬
‫ומדברים על ימים עברו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני בסדר.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן, נראה לי שאני בסדר.‬
‫קראת לי "טומי" מקודם?‬
‫לא נראה לי.‬
‫בזמן שנפלתי.‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫נהגת לקרוא לי טומי בצעירותנו.‬
‫בטח היה לך הבזק לאחור.‬
‫נראה לי שעיקמתי את הקרסול.‬
‫אתה יכול לדרוך על הרגל?‬
‫לא, אני לא יכול לדרוך עליה.‬
‫נראה לי שזה סתם נקע.‬
‫למה שלא תיתן לה לנוח קצת?‬
‫ואז תלך ויעבור לך.‬ ‫-לא. אל תגיד "תלך ויעבור לך".‬
‫אבא תמיד אמר, "פשוט תלך, ויעבור לך."‬ ‫זה אף פעם לא עבד.‬
‫בסדר.‬
‫למה שלא תוציא את הטלפון? נוכל להזעיק עזרה.‬
‫איך ימצאו אותנו?‬
‫עברנו הרגע את סימון 1038.‬
‫לא נכון, זה סימון 1048.‬
‫אחד מאיתנו בטח צודק.‬
‫פשוט תשתמש בנייד.‬ ‫אולי יוכלו לאתר אותנו עם ג'י-פי-אס.‬
‫זה אפשרי?‬
‫עושים את זה בטלוויזיה.‬
‫מה?‬
‫אין קליטה.‬
‫אתה רציני?‬
‫עם כל האפליקציות האלה, אתה לא יכול לחייג?‬
‫תנסה עם שלך.‬
‫בסדר.‬
‫לא. בטח אין פה מגדלי תקשורת.‬
‫נהדר.‬
‫תשמע. אני אעלה ואנסה למצוא קליטה.‬
‫פשוט תישאר פה.‬
‫אתה בחיים לא תצליח לעלות לשם.‬ ‫-היי, אף פעם אל תגיד לאו'בריאן "בחיים לא".‬
‫כן, אתה צודק. אני לא מסוגל.‬
‫אין סיכוי.‬ ‫-לפחות ניסית.‬
‫אוי, לא.‬
‫נראה לי שנפצעתי בכתף בנפילה השנייה.‬
‫יש לך אספירין בתיק הענק שלך?‬
‫כן, יש לי כמה תרופות‬
‫נוגדות דלקת.‬
‫אתה לוקח גם את זה?‬
‫כן, יש לי דלקת מפרקים קלה בברכיים.‬
‫באמת? לי יש במרפק.‬
‫טוב. קח.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬ ‫-קח שלושה.‬
‫גם אני אקח שניים.‬ ‫-לחיים.‬
‫מה קורה?‬ ‫-היי, אני צריכה טובה.‬
‫מה יש?‬ ‫-תוכל לומר לי...‬
‫כמה חשוב שיהיה לי עותק מקורי של זה?‬
‫נראה שיש לך עותק מאומת, אז לא כל כך חשוב.‬
‫אנשים מאבדים שטרות מכר כל הזמן.‬ ‫בגלל זה הם יוצרים עותקים.‬
‫מר צ'נג, שמשגע אותי,‬
‫מתעקש לקבל את המקור‬ ‫עבור הפרויקט רב הקומות שלו.‬
‫אני לא מוצאת אותו בשום מקום.‬
‫מה אתה מציע?‬
‫אני מציע שתמצאי אותו.‬
‫אה, נהדר.‬
‫מה אתה עושה מחר?‬ ‫-למה?‬
‫רוצה לבוא לחפש איתי במשרד?‬
‫אני אזמין אותך לארוחת ערב.‬
‫בית הסרטנים של פיליפ?‬ ‫-בסדר.‬
‫עשינו עסק.‬ ‫-בסדר. תודה.‬
‫בכיף.‬
‫אבי?‬
‫היי.‬
‫את רואה את המכונית הזו?‬ ‫-כן.‬
‫רואה את האדם שמצלם תמונות משם?‬ ‫-כן.‬
‫זה לא נראה לך קצת חשוד?‬
‫קונור, פקחים ומתחרים מצלמים‬ ‫באתרי הבנייה שלנו כל הזמן.‬
‫כן, אבל ראית אותו?‬
‫רואה? תראי. הוא עוזב.‬
‫זה ברט מהפיקוח המחוזי.‬ ‫הוא מצלם את כל האתרים שלנו.‬
‫סליחה.‬
‫קצת מוזר אצלי בעבודה, כמו שאת יודעת.‬
‫הזומנתי למשקה אצל אחד השותפים הבכירים,‬
‫ואני לא יודע אם אני יכול לסמוך עליו בכלל.‬
‫נראה לי שאני לא סומך שם על אף אחד.‬
‫אתה נשמע ממש פרנואידי.‬
‫אבל אני עדיין אזמין אותך‬ ‫לארוחת ערב אם תעזור לי מחר.‬
‫יש לי שתי מילים. "אכול כפי יכולתך".‬
‫אלה שלוש מילים.‬
‫היי! קפטן, אנחנו נתאמן‬ ‫בסוף השבוע לטריאתלון.‬
‫רוצה לתזמן אותנו?‬
‫כן, בטח.‬
‫גרטי, ראית את המפתחות שלי לרכב?‬
‫תבדוק בשולחן שלך.‬
‫אני יודע שהם היו פה. אתה רואה אותם שם?‬
‫לא, הם לא פה.‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל. הם תמיד במקום האחרון שמחפשים בו.‬
‫אני בטוח שתמצא אותם.‬
‫תביא לי תה קר מהמקרר, טוב?‬ ‫-בטח.‬
‫כמו שאמרתי, תמיד המקום האחרון שמחפשים בו.‬
‫זרוק לי אותם, קרל.‬
‫קוראים לי קווין, קפטן.‬
‫בטח.‬
‫יצא לי "קרל".‬
‫שלום, אוון. היום יום שבת.‬
‫אה. כאן כבר יום ראשון.‬
‫תקשיבי, חשבתי על זה קצת.‬
‫במקום שמבשלת הבירה תפנה מזרחה,‬ ‫אני חושב שהיא צריכה לפנות מערבה.‬
‫רגע, זה משנה את התוכנית כולה.‬
‫את תמיד מקפידה על הפרטים.‬
‫בבניינים הפונים מערבה‬ ‫יש עלויות נמוכות יותר על חימום וקירור.‬
‫כן, אני יודעת, אבל אפשר נדבר על זה אחר כך?‬ ‫אני צריכה לאסוף את הבנות שלי.‬
‫מאיפה?‬ ‫-מחוג טאקוונדו.‬
‫"דרך היד והרגל".‬
‫אתה מתאמן בטאקוונדו?‬
‫לא, אבל חשבתי על זה.‬
‫טוב, ילדים. מהלך אחרון.‬
‫בעיטה מסובבת.‬
‫מי רוצה להדגים?‬
‫קרי, נהדר. תני לי שלוש.‬
‫יפה מאוד, כל הכבוד.‬
‫עכשיו, כולם. בעיטה אחת לסיום.‬
‫כל הכבוד לכולם, להתראות בשבוע הבא.‬
‫איזה יופי.‬
‫יום קשה?‬
‫יום ארוך.‬
‫קדימה, תני מכה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫תעשי את זה, אמא!‬
‫כן, קדימה.‬
‫בחייך, את מסוגלת ליותר מזה.‬
‫תוציאי עליו את כל מה שמטריד אותך.‬
‫זה דווקא הרגיש טוב.‬
‫טוב, זה הרגיש ממש טוב.‬
‫יש לנו חוג למבוגרים אם תרצי לנסות.‬
‫את יודעת, אולי אני דווקא אנסה.‬
‫טוב, בואו נזוז. קדימה.‬
‫יופי.‬
‫זה עובד.‬
‫זה רק קצת מייסר.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יודע, יש לי רעיון.‬
‫אם אצליח לעלות אל העץ ההוא,‬
‫אני אשתמש בלולאה שאחבר אליה את הטבעות‬
‫ואבנה מערכת גלגלות, אזרוק לך את החבל,‬
‫נכרוך לך קצת חבל סביב האגן,‬ ‫עם קשר קל להתרה,‬
‫ואמשוך אותך למעלה.‬
‫הבעיה היא, איך אטפס אל העץ הזה?‬
‫אבל נראה לי שיש לי רעיון.‬
‫אתה מקשיב, תומס?‬
‫תומס?‬
‫אני פה, מיק.‬
‫מה?‬
‫איך... אתה...‬
‫מסתבר שיש שביל שעוקף את העצים‬
‫ועולה עד לפה.‬
‫התוכנית עם הטבעות היתה עובדת.‬
‫אני בטוח. השביל משמאלך.‬
‫בסדר.‬
‫אני יודע שהזמנתי שישה לוחות פיקוד,‬
‫חמישה אפודי קשר, ו-12 כיסויי קסדה.‬
‫לפני שבועיים.‬
‫לא, אני מכין כבאית חדשה.‬
‫אני צריך את הציוד הזה פה מחר.‬
‫היי. מה קורה, קווין?‬
‫אני יכול לחזור.‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר, תיכנס.‬
‫רק תהיתי אם הכול בסדר.‬
‫בטח. כן. למה הכוונה?‬
‫אני לא רוצה לחרוג ממקומי.‬
‫שמתי לב שאתה שוכח המון דברים לאחרונה.‬
‫אלה דברים קטנים, אבל...‬
‫המפתחות.‬
‫כן, המפתחות.‬
‫כן.‬
‫שכחן.‬
‫כן, תקשיב.‬
‫רק בינינו...‬
‫קשה לי מאוד לישון לאחרונה.‬
‫אני ער כל הלילה ומחליף ערוצים, אתה מבין?‬
‫זה קשה.‬ ‫-כן.‬
‫אבל זה לא כזה סיפור, אתה יודע?‬
‫התכוונתי לבקש מהרופא שלי כדורים,‬
‫אבל בגלל הציוד עבור הכבאית החדשה והכול,‬ ‫אני פשוט לא עוצר לרגע.‬
‫אני מעריך את האכפתיות שלך.‬
‫לכולנו אכפת, קפטן.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫ותעשה לי טובה.‬
‫אם אני אשכח משהו, תגיד לי. בסדר?‬
‫אבל שמור על זה בינינו.‬
‫רק עד שאבין מה קורה.‬
‫אתה תעשה את זה, נכון?‬
‫כן, בטח.‬
‫תודה.‬
‫קווין.‬
‫היי! תודה שבאת לעזור לי ביום ראשון.‬
‫כן, בכיף. זה מסיח את דעתי מהעבודה.‬
‫ואת חייבת למצוא את שטר המכר.‬
‫אנחנו חייבים.‬
‫מר צ'נג מאיים לבטל את הבנייה‬ ‫אם לא נמצא אותו.‬
‫אז המסמך הונפק בשנת 1988.‬
‫המסמכים עברו דיגיטציה בשנת 2000.‬
‫אז...‬
‫כן. אני לא מאשימה אותך אם אתה רוצה לברוח.‬
‫לא. בואי נתחיל.‬
‫בסדר.‬
‫הייתי מאשימה אותך.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫חשבתי שדיני תאגידים זה תחום משעמם,‬
‫אבל כשעוברים על עשרים שנות חוזי בנייה,‬
‫זה ממש מקהה את החושים.‬
‫היי, תראה.‬
‫מצאת את שטר המכר?‬
‫לא.‬
‫אלה פרויקטים ישנים מהתקופה‬ ‫שבה דילפר היה הקבלן של אבא.‬
‫יש פה משהו כמו עשרים.‬
‫איך הוא מסוגל להיות כזה כפוי טובה?‬
‫יש כל מיני סוגים של אנשים בעולם.‬
‫תראי את התאריך. ה-11 במרץ, 1999.‬
‫יום ההולדת שלך.‬
‫לא, לא סתם יום הולדת.‬
‫יום ההולדת האהוב עליי, המוצלח מכולם.‬
‫יום ההולדת השביעי.‬
‫בשנה ההיא שכנענו את אבא‬ ‫לקחת אותנו לדיסני וורלד לבסוף.‬
‫כן. זה היה יום ההולדת הכי אדיר בעולם.‬
‫למרות שהיתה לך בחילה באוטו‬ ‫והקאת על הנעליים החדשות של קווין.‬
‫כן. יום ההולדת הכי אדיר בעולם.‬
‫אבי.‬
‫תראי את החתימות פה.‬ ‫אבא לא יכול היה לחתום על זה.‬
‫הוא היה איתנו בפלורידה באותו יום.‬
‫זה לא פקס, אלא המקור.‬
‫אז אתה אומר שזה זיוף?‬ ‫-אין אפשרות אחרת.‬
‫אבא היה איתנו בפלורידה.‬
‫אז רגע,‬
‫פול דילפר זייף את החתימות של אבא‬
‫כדי לאשר יציקת מלט בלתי תקינה?‬
‫הוא הפליל את אבא.‬
‫אפשר להשתמש בזה כדי לפסול‬ ‫את הטענה של דילפר לפיה אבא היה מודע.‬
‫צריך עוד הוכחות.‬
‫אני חושבת שאני יודעת איפה למצוא אותן.‬
‫לא פה. ואצלך?‬
‫כן, נראה לי שזה האלבום מדיסני וורלד.‬
‫טוב, הנה ברי.‬
‫ברי.‬
‫ג'ס, ברי.‬
‫אתה צועק.‬
‫את צובטת אותי.‬
‫בשביל זה יש אחיות גדולות.‬
‫תראה את התאריך.‬
‫כן! ה-11 במרץ, 1999.‬
‫זה מוכיח שאבא לא יכול היה‬ ‫לחתום על החוזה ההוא.‬
‫זה יכול לטהר את שמו של אבא.‬
‫ואם דילפר זייף את המסמך הזה,‬
‫אולי הוא עשה את זה גם‬ ‫עם חברות בנייה אחרות.‬
‫זה נהדר.‬
‫ייקח לי זמן לחבר בין כל הראיות.‬
‫אני אקח את הכול בעצמי‬ ‫לתובע הכללי של מרילנד.‬
‫אחרת המשרד שלי ישתמש בקשרים שלו‬ ‫כדי לזכות את דילפר ולהפליל את אבא.‬
‫טוב, לא ניתן לזה לקרות.‬
‫- הברידג' -‬
‫היי, לוק.‬
‫מר סאליבן.‬
‫מה מביא אותך לפה?‬
‫כחלק מתנאי השחרור שלך,‬ ‫קצין המבחן שלך רשאי לערוך ביקורי פתע.‬
‫במקום המגורים,‬
‫או במקום העבודה.‬
‫אבל זה ידוע לך.‬
‫כן, אדוני.‬
‫התכוונתי...‬
‫היי, טוב לראות אותך.‬
‫אבל חשבתי שאנחנו נפגשים בעשרים לחודש?‬
‫אנחנו עדיין נפגשים בעשרים לחודש.‬
‫רק רציתי לבוא באופן אישי.‬ ‫לראות את מקום העבודה החדש שלך.‬
‫זאת אומרת...‬
‫זה מקום העבודה החדש שלך, נכון?‬
‫כן, אדוני.‬
‫אז למה לא סיפרת לי עליו?‬ ‫-סיפרתי לך. הוספתי אותו לדו"ח שלי.‬
‫למה לא אמרת לי לפני כן?‬
‫אתה יודע שאתה צריך‬ ‫לקבל ממני אישור על דברים כאלה.‬
‫כן, הכול פשוט קרה כל כך מהר.‬
‫אז למה עזבת את מקום העבודה הקודם שלך?‬ ‫-פיטרו אותי.‬
‫למה?‬
‫ב"קוויק גו" גילו על העבר הפלילי שלי.‬
‫אני חושב שאתה סיפרת להם.‬ ‫-נכון.‬
‫אתה היית אמור לספר להם,‬ ‫לפני שהם העסיקו אותך.‬
‫תראה, כבר ניסיתי לעשות את זה, אדוני.‬
‫מספר פעמים.‬
‫אבל אף אחד לא רצה להסתכן איתי.‬
‫ואם לא הייתי מוצא עבודה, הייתי נאלץ לחזור.‬
‫אז שיקרת.‬
‫לא שיקרתי.‬
‫פשוט לא סיפרתי להם.‬
‫אם אתה לא מספר,‬ ‫מדובר בהפרת תנאי השחרור שלך.‬
‫אלוהים.‬
‫נוותר לך על זה.‬
‫בינתיים.‬
‫מה לגבי המעסיק החדש שלך? סיפרת לו?‬
‫כן. סיפרתי לו.‬
‫והוא אדם הגון.‬
‫יופי.‬
‫כל הכבוד.‬
‫זה מקום נחמד.‬
‫כן.‬
‫תזכור דבר אחד:‬
‫לא אוכל להמשיך לתת לך הזדמנויות נוספות‬ ‫לפני שאצטרך לשלוח אותך בחזרה‬
‫לחברים שלך באגף הצפוני.‬
‫מובן, אדוני.‬ ‫-נתראה בעשרים לחודש.‬
‫כן.‬
‫תיזהר מהגזע הזה.‬
‫הנה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, רק עוד כמה קילומטרים.‬
‫כן, אני בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫בחיי, אתם בסדר?‬
‫לא, אנחנו בסדר...‬ ‫-תנו לנו לעזור.‬
‫יודעים מה? בסדר. רעיון טוב. תודה, חבר'ה.‬ ‫-כן.‬
‫אני ממש מעריך את זה.‬
‫לאט לאט.‬ ‫-קח את התיק.‬
‫אל תגיד לי מה לעשות.‬
‫אני אחזיק אותך.‬
‫כן, תודה.‬ ‫-אחד מתחת לכל יד, רעיון טוב.‬
‫יופי.‬
‫בואו נתחיל. לאט לאט בהתחלה, בסדר?‬ ‫בזהירות, קדימה.‬
‫מה?‬
‫תן לי לראות את התמונה.‬
‫זה הסלע.‬
‫לכל הרוחות. כן, זהו זה.‬
‫היי, חבר'ה, תקשיבו.‬
‫אנחנו נרד לשם להצטלם,‬
‫ואני רוצה שתצלמו אותנו בדיוק ככה,‬
‫בנקודה הזו, בסדר?‬ ‫-רגע.‬
‫אלה שניכם?‬
‫אין מצב!‬
‫אל תהיה כל כך המום, חבוב.‬
‫גם אתה תזדקן יום אחד.‬
‫קדימה. תצלמו תמונה.‬
‫טוב, קדימה.‬ ‫-אני מחזיק, בסדר?‬
‫לאט לאט.‬
‫היית חייב להרוס יום נחמד, אתה יודע?‬
‫וואו. אני מקווה שעדיין נצא לפה‬ ‫כשנהיה בגילכם.‬
‫לא נכון.‬ ‫-תגיד "סנליגסטר".‬
‫"לפי תיאורים מוקדמים של הסנליגסטר,‬
‫מדובר במפלצת המכונה 'שנלר גייסט',‬
‫כינוי שמשמעותו 'רוח רפאים מהירה' בגרמנית."‬
‫אני לא מאמין שכל כך הרבה אנשים‬ ‫מאמינים בדבר הזה.‬
‫לא, הם לא מאמינים. הם רוצים להאמין.‬
‫לא האמנת אף פעם במשהו קסום?‬
‫כמו מה, חדי קרן?‬
‫כן.‬
‫אני יכול להבין חד קרן, כי זו חיה יפה.‬
‫אבל למה שמישהו ירצה להאמין‬ ‫במפלצת מפחידה כזו?‬
‫הוא לא מפחיד, הוא לא מהעולם הזה.‬
‫הוא ההוכחה לכך‬ ‫שיש בחיים יותר ממה שנראה לעין.‬
‫הוא יצור קסום.‬
‫זה יפהפה כשאת אומרת את זה ככה.‬
‫והוא נראה כמו דרקון משונה‬
‫שמסתער מהשמיים וחוטף חיות משק.‬
‫רואה? עכשיו איבדת אותי.‬
‫נו, בחייך. מעולם לא האמנת‬ ‫במשהו שאי אפשר לראות?‬
‫בארנב חג הפסחא?‬ ‫-לא.‬
‫אבל אני יודע להכין יופי‬ ‫של צלי ארנב ביין גרמני.‬
‫טוב...‬
‫אני האמנתי בפיית השיניים.‬
‫ובגדול.‬
‫כמה מתוק.‬ ‫-כן.‬
‫עדיין זכורה לי ההתרגשות שלי‬ ‫כשבדקתי מתחת לכרית‬
‫ומצאתי שטר של מאה דולר.‬
‫טוב, כולנו קיבלנו מטבע של רבע דולר.‬
‫להורים שלי היה המון על מה לפצות.‬
‫טוב, אם זה היה התעריף,‬ ‫הייתי עוקרת לעצמי את השיניים.‬
‫חימום יפה.‬
‫זה היה החימום?‬
‫עכשיו ננסה עוד כמה בעיטות.‬
‫טוב. בואי נראה למה את מסוגלת.‬ ‫-טוב.‬
‫דיוויד, אני יודעת‬ ‫שאתה חושב שכל זה די מטופש,‬
‫אבל אני מעריכה את זה שאתה עושה את זה.‬
‫תראה כמה כולם נהנים.‬
‫אפילו אם הסנליגסטר לא אמיתי, זה לא משנה.‬
‫נכון, זה לא משנה.‬
‫כי אני אוהב אותך.‬
‫אתה אוהב אותי מספיק‬
‫כדי להכין עוגת חתונה אחת גדולה‬ ‫במקום עוגות אישיות?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫למה אי אפשר גם וגם?‬
‫אתה נפלא.‬ ‫-את נפלאה.‬
‫תשמרו על ערנות.‬
‫הסנליגסטר עלול להיות בכל פינה.‬
‫הם מעדיפים לקנן כאן,‬
‫בין האורנים הקדמונים של חופי מרילנד.‬
‫שמעת את זה?‬
‫זה סתם ינשוף.‬
‫זה ינשוף. ראיתי אותו.‬
‫אני ראיתי את הסנליגסטר בתור ילדה.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫לכל הרו...‬
‫מה קרה?‬
‫היה איזה דוב גדול מאוד ונורא...‬
‫אל תחשוב אפילו...‬
‫נפלתי קצת לתוך הנקיק.‬
‫האמת היא שגם אני נפלתי קצת.‬
‫אבל החדשות הטובות הן...‬
‫שעשינו את זה!‬
‫והם אמרו, "לא תצליחו לחזור הביתה."‬
‫הראינו להם מה זה, טומי.‬
‫לא נראה לי שזה אותו סלע.‬ ‫-בטח שכן.‬
‫גם אני חשבתי שלא.‬ ‫-לא, חשבת שכן.‬
‫לא נכון.‬ ‫-כן נכון.‬
‫זה מה שאמרתי, אבל לא התכוונתי לזה.‬
‫אתה נפלת מצוק...‬ ‫-חיפשת...‬
‫לא רציתי לנפץ את האשליה השברירית שלך.‬
‫אז שברת את הרגל במקום?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מבין. זה אותו סלע.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. זה אותו סלע.‬ ‫-לא חושב שזה אותו סלע.‬
‫בפרק הבא:‬ ‫-יש לנו הוכחה‬
‫שדילפר זייף את החתימה שלך.‬ ‫-מה הוא עשה?‬
‫קווין ושרה מנסים להיכנס להיריון.‬
‫יופי.‬ ‫-יש לך חדשות?‬
‫לא, זו רק בדיקה כללית.‬ ‫-מה יש לך?‬
‫את לא מבינה רמז?‬ ‫-הבאתי מישהי שאתה עשוי לזכור.‬
‫קדימה, שנינו יוצאים, ילד.‬
‫0.3 מיליליטר אדרנלין עכשיו, קפטן.‬
‫0.3 מיליליטר, לא 0.6.‬
‫מה אם אני לא רוצה ילדים?‬ ‫-את לא רוצה?‬
‫עדיין תרצה להתחתן איתי?‬
‫תרגום כתוביות: ירדן טל‬