Tidligere i serien:
Kan du bekræfte, at du har malet det her?
Lad os holde kysterne sikre. Få det til at ske, Karl.
-Kaldte han mig lige Karl? -Appalacherne, Mick.
I kunne ikke vandre 15 kilometer.
Hvorfor ikke? Er du klar, Mick?
Du skal lede projektet.
Vi behøver ikke bekymre os om at fornærme hinanden, for det gør vi.
Er Dilpher klient her?
Vi har over 150 advokater. Tror du ikke, der opstår konflikter?
Pas dit arbejde, så skal vi nok finde ud af det sammen.
Connor!
Godt gået i retten.
-Tak skal du have. -Bestemt.
I aften kl. 18.
Cocktails på mit kontor. Ingen undskyldninger.
Det lyder godt, sir.
Bare kald mig Bob.
Det er i orden.
Connor, du skal vide, hvor begejstrede vi er over dit arbejde med MacLeod-sagen.
Jeg sætter pris på, at du og Linda giver mig meget ansvar, sir.
Jeg får dig til at kalde mig Bob en dag.
Undskyld. Bob.
Jeg sagde en dag.
Ikke endnu.
Det var bare for sjov.
Undskyld aldrig for gode manerer. Det viser, at du er ordentligt opdraget.
Familie betyder alt, ikke sandt, Linda?
Bestemt.
Så hør engang.
Jeg ved, at du har arbejdet for din onkel Thomas O'Brien,
men har du arbejdet for din far?
Jeg...
Jeg hjalp ham med lidt byggeri i highschool.
Nej, vi mener, efter du blev advokat.
Har du udført juridisk arbejde for O'Briens Byggeri og Udvikling?
Det har ikke noget med Dilpher-sagen at gøre, vel?
Jeg blev forsikret om, at der ville være en brandmur.
-Vi tænkte bare over det. -Vi prøver at få noget baggrundsviden.
Hvad ved du for eksempel om, hvordan din far gør sine forretninger?
Jeg bryder mig ikke om denne samtale.
Han bryder sig ikke om det her.
-Du skal ikke misforstå det. -Der er kun én måde at forstå det på.
Vi har ramt et ømt punkt.
Nej, det er ikke et ømt punkt. Det er en moralsk grænse.
Slap af, O'Brien.
Hvis din far er uskyldig, burde du ikke have noget at bekymre dig om, vel?
Vi så godt ud.
Vidste vi det, eller tog vi det bare for givet?
Vi ser stadig godt ud.
Det er to nætter i Appalacherne, Thomas.
-Vi skal ikke bygge gård i Oklahoma. -Jeg har pakket, hvad vi skal bruge.
-Skal vi bruge den? -Ja, en selfiestang.
Jeg vil ikke vide, hvad den er til.
Jeg har en gps-app, der fortæller en alt.
Den giver en løbende statistikker om bestigningen.
Man har styr på rejsen skridt for skridt.
Det behøver vi ikke. Jeg har papirkort. Kan du huske dem?
-De har fandtes i nogle tusinde år. -Ja.
Er I klar?
Thomas er klar til alt, også bortførelse af rumvæsner.
Det er en anden app.
Vi må hellere komme af sted. Vi har lang vej, hvis vi skal nå til kampestenen.
Vi har 10,3 kilometer på vores første del af rejsen
og kun 2,2 timer dertil.
Eventyret længe leve.
-Hej! Se lige. -Hej.
Vent!
Vi har proviant!
Vi har mad.
Jeg har færdigretter og tørret kød.
Det her er en oksekødsret med vilde svampe.
Ingen vin?
Den er skam i.
-Godt gået. -Mange tak.
Pas nu på snallygasterne.
Det mytiske uhyre fra skovene i Maryland.
Der er jagt på dem i denne weekend, ikke?
Ja, kroen er fuldt booket med jægere.
De virker flinke, men der er meget udstyr.
Video- og bevægelsessensoriske kameraer.
Det er klart.
At fange en snallygaster på dens naturlige levested er deres hellige gral,
og det er ikke sket før.
For de findes ikke. Det er en myte.
Det siger du.
-Tror du stadig på det? -Jeg har et åbent sind.
Hvordan ville den se ud, hvis man tog et billede af den?
Der er forskellige meninger.
Nogle siger, den er halvt fugl og halv blæksprutte.
Med et metalnæb og skarpe, spidse tænder.
Hvordan kan det være både en fugl og en tiarmet blæksprutte med tænder?
Det er ikke en tiarmet blæksprutte.
-Forstå det nu. -Okay.
Jeg har min telelinse med.
Er han derude, tager jeg et billede og får afsluttet sagen.
-Tak. -Tak for det.
Hej.
-Hyg jer! -Vi ses.
Elsker du ikke bare at arbejde om lørdagen?
Man må gøre, hvad man skal.
-Jeg har en muffin med til dig. -Tak for det.
Blåbær. Hvordan vidste du, at det er min yndling?
-Det gjorde jeg ikke. De havde kun dem. -Du skal have tak alligevel.
Du skal underskrive dem her fra Finleys kontor.
Det gør jeg senere.
Det var ikke det, jeg bad dig om.
Jeg vil så underskrive dem nu.
Lige en ting.
-Har du en lås til den skuffe? -Ja, men jeg har ikke nogen nøgle endnu.
Pas også på, når du har en.
-Hvad mener du? -Nogle gange er der flere kopier.
En gang til, hvad mener du?
Jeg siger, at du ikke ønsker at have dokumenter liggende fremme natten over
på må og få, så folk kan læse i dem.
På må og få? Når de er låst inde i mit skrivebord?
Det er jo egentlig ikke dit skrivebord, vel?
Som med alt andet her tilhører det DLP.
-Prøver du at sige noget til mig? -Såsom?
Jeg ved det ikke.
Hvordan skulle jeg så? Jeg er ikke brandmurs-ekspert.
APPALACHERNES VANDRINGSRUTE
-Hyg jer, I to. -Og bliv ikke angrebet af bjørne.
-Du skulle aldrig have set The Revenant. -Nej, tak for det.
-Lad os komme af sted. -Jeg er på vej.
Glem ikke at hente os søndag eftermiddag ved Crawford's Gap.
-Det er modtaget, mester. -Og far, bare hyg dig.
Jeg tager mig af alt med Kincaid.
-Hvem Kincaid? -Sådan.
Jeg håber, de klarer sig.
Det var altså din idé, mor. Du ville have, de blev venner igen her.
Det var, før jeg tænkte på to mænd i 60'erne, der farer vild i skoven.
Med bjørne!
-Det skal du ikke gøre grin med. -De skal nok klare sig.
Det håber jeg.
Så du og far har tilbragt meget tid sammen.
Ja, det har vi.
Jeg vil ikke snage i mine forældres forhold.
Jeg mener ikke forhold, men...
Er I ved at finde sammen igen, eller...?
Det tror jeg.
Gør du?
Vi har ikke sagt noget officielt...
Men I går ud sammen?
Ja, det gør vi.
Det er rart.
Ja, det er det.
Er det i orden med dig?
Skal forældre have deres døtres samtykke i disse tider?
Det skal jeg.
Ja, det gør jeg.
I fortjener begge at være lykkelige.
Så længe du sørger for, at han kan vedblive med at leve sit vante liv.
Ja tak.
Så begynder rejsen. Første dag, første time på ruten.
-Skal du gøre det på hele turen? -Det er en journal-app i realtid.
Uploader man og tager billeder, så har man en scrapbog over sin tur.
Eller også kan man bare huske den.
Hej.
-Hej. -Hvad sker der?
Jeg ville tale med dig og ville ikke ringe fra kontoret.
Hvorfor ikke?
Paranoia.
Over hvad?
Det foregår noget underligt i firmaet. De har fået Paul Dilpher som klient.
-Har de det? -Ja.
Linda sagde, der ville være en brandmur, men det er jeg ikke så sikker på.
Er du i et stort firma, kan der være klienter med interessekonflikter.
Sætter de en brandmur op, så gør de det.
En advokatassistent kom til mit kontor og antydede, at jeg måske blev overvåget.
-Sagde hun det? -Nej, men jeg nævnte paranoiaen.
Så skal du nok være forsigtig.
Så er min stærke chili serveret.
Jeg har et glas mælk klar.
Jeg har hørt om den.
Pas på, for den er meget stærk.
Er I nogen kyllinger?
Du laver den bedste chili i bugten,
-men man skal tage sig i agt. -Så er det tid.
Kan du ikke tåle styrken?
Ikke for noget, men...
Kan du ikke lide den, så kom noget mere ost på, Karl.
-Kevin. -Hvad?
Jeg hedder Kevin.
Ja, selvfølgelig.
Osten hjælper ikke.
Kan I ikke lide min chili, så kan I hygge jer med en skål cornflakes.
Nu har vi fornærmet chefen. Det er ikke så godt.
NATRIUMBIKARBONAT
Har han brugt det her i stedet for salt?
Så har han vist arbejdet for hårdt.
Sådan. Perfekt modnet Asiago.
Kom den ikke på lastvogn?
Vi skal tilbage, før jægerne bliver rastløse.
Jeg er næsten færdig med bordplanen.
I satte vel ikke Harbin-Smythes sammen med Pimlico-Sullivans.
Niks.
Heller ikke Heath-Hollingsworths med Karps
eller William-Johnsons med nogen andre Johnsons.
Peck Jenga er min mors yndlingsbytte.
Hun giver os ikke mere, vel?
Det kommer an på, hvad der sker med hende og vennerne før brylluppet.
Hun bliver ikke din første brudepige.
Der har vi løsningen!
-Det var bestemt ment for sjov. -På mit dilemma!
Hun prøver at beslutte, om det skal være Bree eller Abby.
Måske skulle jeg spørge dem begge.
Nej, så vil jeg virke ubeslutsom.
Vælger jeg en, vrager jeg den anden.
Hvad ville Heath-Hollingsworths ikke sige?
Hold så op.
-Kan du beslutte det? -Jeg?
Det var for sjov. Så ville jeg løbe fra mit ansvar.
-Det ville ikke svære så slemt, vel? -Jo.
Jeg må beslutte mig.
Lad os diskutere det, mens vi brødføder nogle snally-jægere.
Måske havde Kevin og Sarah ret.
-I hvad? -Vi tager bare osten og stikker af.
Nej.
Det kan du lige vove.
Det er præcis, som jeg husker det.
-Jeg er så glad for turen her. -Også jeg.
Sidste gang, vi var her, nåede vi godt nok længere på en dag.
Det er ikke længden på rejsen, men skridtenes kvalitet.
Se det i øjnene. Vi er blevet gamle.
Gammel er inde i dit hoved. Jeg har det som en 18-årig.
Også jeg, men så passerede jeg et spejl, hvor jeg så far kigge på mig.
Du ligner ham også.
Det siger du altid. Du ligner ham mere.
Han var også en stærk og flot mand.
-Hvor blev mændene af? -Hvilket?
Far byggede sit eget hus og lavede rørarbejdet.
-Han istandsatte taget i sen-50'erne. -Det blev mor tosset over.
Hun sagde altid, at han ville brække halsen, hvorpå han svarede:
"Jeg har i sinde at dø, mens jeg sover."
Det var præcis, hvad der skete.
Det vil jeg også gerne.
Hvad er der med dig og aldring og død?
-Jeg tænker over det. Gør du ikke? -Aldrig.
JEG OVERLEVEDE SNALLYGASTEREN
Velkommen til Eagle Point og snally-jagten.
Tak.
Hej.
Og hvad er det?
-Snally-snacks. Vil du smage? -Meget gerne.
Jeg har slæbt omring 500 kilo. Hvad er det, de har med?
Telelinser,
infrarøde kameraer,
trefødder,
Doppler-radar,
DAT-optagere...
-Hun tager det alvorligt. -Ja.
Lige så meget, som da Teddy Roosevelt gjorde det.
-Gjorde han? -Slå det op.
Jeg lærer en vigtig side af dig at kende, før vi bliver gift.
Nu kan du ikke bakke ud.
Den er så god.
-Har du lavet dem? -Ja.
Det er mine særlige majsbrød-muffins med ekstra Asiago-ost.
Det er snally-snacks.
Snally-snacks.
-Må jeg tage nogen med mig? -Ja, der er rigeligt.
Tager du nogen med til far og onkel, når de vender hjem?
Det er en rigtig god idé.
-Så må jeg bede om nogen flere? -De er på vej.
Jeg må finde en måde at komme ind på Arthur Driscoll.
-Jeg tror, de her kan gøre det. -Hvorfor er du så interesseret i Driscoll?
Han er en af de fremmeste landskabsmalere i midten af det 20. århundrede.
Det er, som om jeg har fundet en guldgrube af Edward Hoppers malerier.
Andrew Wyeths malerier.
Vincent van Gogh?
At få ham frem i lyset igen vil være noget af en bedrift.
Fanger I snallygasteren?
Endnu bedre.
Men jeg gør det ikke kun for min skyld, men for verdens.
Det er også det, jægerne siger.
At han kalder mig Karl er én ting, men den chili?
-Helt ærligt. -Vi gør alle sådan noget.
Gør vi virkelig det?
Gahagan havde en makker, der hed Karl.
Han døde på arbejdet.
Du minder ham nok om ham.
-Nu har jeg dårlig samvittighed. -Det burde du også.
Gahagan har altid været min mentor, og jeg elsker ham.
Hvad nu, hvis han fejler noget?
Hvis du er så bekymret, hvorfor taler du så ikke bare med ham?
Du har nok ret. Der er ikke noget galt.
Vel?
Hvad vil du?
Madlevering.
Jeg har ikke bestilt noget.
Mr. Driscoll, jeg skal bare tale med dig et øjeblik.
-Jeg er vokset op her i bugten. -Godt for dig.
-Den smager godt. -Ja, ikke?
Men jeg har tilbragt 17 år som kurator på The Met i New York.
Jeg ønsker bare, at verden skal kende til din kunst!
Sidst, vi var her, var vi meget hurtigere.
Vi prøvede at slå hinanden.
-Og nu? -Det gør vi stadig.
-Hvorfor er vi så konkurrenceprægede? -Det er alle brødre.
-De søger deres fars anerkendelse. -Måske.
Hvem der kan løbe hurtigere, slå hårdere til bolden,
drikke mest. Alt det der, som far...
-Hvorfor gør du altid det her? -Hvilket?
Hvorfor siger du altid, at far elskede mig mere, fordi jeg var en bedre atlet?
Du var hans yndling.
Det passer ikke. Han var utrolig hård over for mig.
Du slap af sted med mord.
Du kom sent hjem, uden at han sagde noget.
Gjorde jeg det, fik jeg stuearrest i to uger.
-Det var, fordi du svarede igen. -Det gjorde du også, men så grinte han.
Selvfølgelig, for jeg var hans yndling.
Vi smutter lige forbi.
-De kan ikke finde det rette tempo. -De vil gå helt kolde.
Bare vent at se.
Er det kampestenen?
Ved du hvad?
-Det tror jeg. -Jeg vidste ikke, det hældte så meget.
Den klarer vi. Vi tager et billede. Vi kan bruge din selfiestang.
Så ved du, hvad den bruges til.
Kom nu. Lad os komme derned, før det bliver mørkt.
-Det er altså ikke det samme sted... -Tommy!
Du har ret.
Jeg tror ikke, det er den samme kampesten.
Brylluppet er meget snart, og vi har så meget at se til.
David vil lave kagen, som selvfølgelig er fint.
Men han vil lave cupcakes, så alle kan få en forskellig smag.
Jeg vil have en traditionel bryllupskage. Er der noget galt i det?
-Svarer du den? -Nej.
Jeg ved, hvem det er.
Det er Evan Kincaid, der sms'er
om hver sølle detalje ved hans åndssvage hotel.
Jeg skal bestemme håndklædefarverne,
-og hvor høj conciergen skal være. -Jeg elsker høje concierger.
Det gør mig tryg.
Det må han altså selv finde ud af.
Hvad synes du?
-Om hvad? -De cupcakes!
Jeg synes, du skal have en bryllupskage, hvis det er det, du vil.
Eller cupcakes? Jeg hørte ikke efter.
Okay, glem det. Lad os tale om invitationerne.
Tager du en med?
Hvem skulle det være?
Jay?
Du ved, at der foregår et eller andet dér.
Og hvad skulle forhindre dig i at udforske det nu?
Hvad hvis han bare er et plaster på såret?
Kald det, hvad du vil. Det kunne være det, du har brug for.
Mor, har du hørt fra far og onkel Thomas?
Nej, de har nok travlt med at riste skumfiduser ved ilden
og tale om de gode, gamle dage.
Er du okay?
Ja, ja.
Jeg er okay.
-Er du? -Ja, det tror jeg.
-Kaldte du mig "Tommy" lige før? -Det tror jeg ikke.
-Da jeg faldt? -Nej, det gjorde jeg ikke.
Nej.
-Du kaldte mig Tommy, da vi var små. -Du må have fået et flashback.
Jeg har måske vredet om på anklen.
Kan du træde på den?
Nej, det kan jeg ikke.
-Jeg har nok bare forstuvet den. -Så lad den hvile lidt.
-Så kan du gå resten væk. -Nej, lad være med at sige det.
Far sagde altid, man bare skulle gå det væk. Det virkede aldrig.
Okay så.
Så find din mobil, så vi kan ringe efter hjælp.
Hvordan skal de finde os?
-Vi har lige passeret 1038. -Nej, det var markør 1048.
En af os skal nok have ret.
Med mobilen kan de nok finde os med gps.
-Kan man det? -De gør det i fjernsynet.
-Hvad? -Der er ikke noget signal.
Tager du fis på mig? Alle de apps, og så kan du ikke ringe.
-Prøv din mobil. -Okay.
-Nej, her er nok ingen master i nærheden. -Alle tiders.
Jeg går derop for at få signal, og du bliver bare siddende her.
-Du kommer aldrig derop. -Sig aldrig aldrig til en O'Brien.
Du har ret. Jeg kan ikke.
-Niks. -Du prøvede i det mindste.
Nej.
Jeg har vist slået min skulder.
Har du nogen aspirin i din enorme rygsæk?
Ja, jeg finder dem.
-Antiinflammatoriske midler. -Tager du også dem?
Ja, jeg har lidt gigt i knæene.
Virkelig? Jeg har det i albuen.
Sådan. Her.
Tak.
-Okay. -Tag tre.
-Jeg tager også et par stykker. -Skål.
-Hvad så? -Jeg skal bede om en tjeneste.
-Hvilket? -Kan du fortælle mig...
...hvor vigtigt det er at have en original kopi af det her?
Det ser ud til, at du har en verificeret kopi, så ikke meget.
Folk mister ejendomsskøder hele tiden. Derfor bliver de registreret.
Mr. Chang, der gør mig sindssyg,
insisterer på, at vi har det originale til hans højhus.
Jeg kan ikke finde det. Hvad foreslår du?
-Jeg foreslår, at du finder det. -Alle tiders.
-Hvad skal du i morgen? -Hvorfor det?
Vil du hjælpe mig med at lede? Så giver jeg middag.
-Phillip's Crab House? -Okay så.
-Det er en aftale. -Okay, tak.
Ingen årsag.
Abby? Abby!
Hallo.
-Kan du se den bil? -Ja.
-Kan du se, han tager billeder derfra? -Ja.
Er det ikke lidt mistænkeligt?
Vi har tit inspektører og konkurrenter, der tager billeder af vores pladser.
Men har du set ham dér? Se, nu smutter han.
Det er Barrett hos amtet. Han tager billeder af alle vores pladser.
Undskyld.
Det har været sært på arbejde.
Jeg blev inviteret til drinks hos en partner.
Jeg ved slet ikke, om jeg kan stole på ham.
Jeg ved ikke, om jeg kan stole på nogen dér.
Du lyder alvorligt paranoid, men jeg giver i morgen, hvis du hjælper mig.
-Tre ord. Alt, du kan spise. -Det er fire ord.
Hej! Vi skal træne til triatlon her i weekenden.
Vil du tage tid på os?
Ja da.
Gertie, har du set mine bilnøgler?
Tjek skrivebordet.
Jeg har lige haft dem. Kan du se dem derovre?
Nej, her er de ikke.
Pokkers.
-Det er altid det sidste sted, man leder. -De skal nok dukke op.
-Giv mig lige en iste fra køleskabet, tak. -Ja.
Som sagt, er det altid det sidste sted, man leder.
Kast dem til mig, Karl.
Jeg hedder Kevin, kaptajn.
Selvfølgelig.
Det var en fortalelse.
Hej, Evan. Det er lørdag.
Det er søndag, hvor jeg er.
I stedet for, at bryggeriet ligger mod øst, så skal det ligge mod vest.
-Det vil ændre hele vores plan. -Du er pernittengrynet.
Vestvendte bygninger har færre varme- og køleudgifter.
Det ved jeg, men kan vi tale om det senere? Jeg skal hente mine børn.
-Hvorfra? -Taekwondo.
Hånden og fodens vej.
-Går du til taekwondo? -Nej, men jeg har tænkt på det.
Okay, sidste bevægelse.
Cirkelsparket. Hvem vil vise det?
Sådan, Carrie. Giv mig tre.
Sådan...
Nu laver I alle ét spark, og så er I færdige.
Godt gået. Vi ses i næste uge.
Hvor var det godt.
-Var det en hård dag? -En lang dag.
Værsgo, slå til.
-Nej, det er fint. -Gør det, mor!
Kom nu.
Du må da have mere i dig end det.
Hvad du end tænker på, så plant det dér.
Det føltes rart.
Det føltes rigtig rart.
Vi har voksentræning, hvis du har lyst.
Det kunne jeg faktisk godt finde på.
Kom, så går vi.
Det er godt. Det virker.
Det er kun lettere pinefuldt.
Okay.
Jeg har en idé.
Kan jeg nå op til det træ,
så vil jeg bruge en line og binde karabinerne på
og skabe et trissesystem, kaste et reb ned til dig,
komme nogle tommer om dit liv med et slipstik og trække dig op.
Problemet er, hvordan jeg kommer op til træet.
Men jeg tror, jeg har en idé. Hører du efter, Thomas?
Thomas?
Thomas!
Her er jeg, Mick.
Hvad?
Hvordan...? Du...?
Der er en sti, der går rundt om træerne
og ender her.
Karabin-tingen ville have virket.
Det er jeg sikker på. Stien er til venstre for dig.
Okay.
Jeg ved, jeg har bestilt seks kommandotavler,
fem brystradioer og en halv snes hjelmudstyr.
For to uger siden.
Jeg skal bruge det til en ny vogn. Jeg skal have udstyret her i morgen.
Hej. Hvad så, Kevin?
-Jeg kommer tilbage. -Nej.
Det er fint nok. Kom indenfor.
Jeg tænkte bare på, om alt er i orden.
Ja da.
Hvad mener du?
Jeg vil ikke overskride nogen grænser.
Men du har glemt meget på det sidste.
Ikke noget stort, men...
Nøglerne.
Ja, nøglerne.
Ja.
Glemsom.
Hør her.
Bare mellem os...
Jeg har haft virkelig svært ved at sove på det seneste.
Jeg sidder oppe om natten og zapper kanaler.
-Det er hårdt. -Ja.
Men det er ikke et stort problem.
Jeg har villet bede min læge om noget,
men med at få ordnet den nye vogn, har jeg været i gang hele tiden.
Jeg sætter pris på din omsorg.
Vi nærer alle omsorg for dig.
-Okay. -Okay.
Og gør mig en tjeneste.
Hvis jeg glemmer noget, så sig det til mig, okay?
Men lad os holde det mellem os,
indtil jeg får styr på det her.
Det lover du, ikke?
Jo, selvfølgelig.
Tak.
Kevin.
Tak, fordi du kommer for at hjælpe på en søndag.
Så slipper jeg for at tænke på mit arbejde.
Plus, du skal finde det skøde.
Ja.
Mr. Chang truer med at stoppe byggeriet, hvis vi ikke finder det.
Så tingene er fra 1988.
Filerne blev digitaliseret i 2000.
Så...
Jeg vil ikke bebrejde dig, hvis du stikker af nu.
Nej, lad os komme i gang.
Okay.
-Jeg ville bebrejde dig. -Det ved jeg godt.
Jeg troede, selskabsret var kedeligt, men at gå 20 års byggekontrakter igennem
er åndsfortærende.
Se her.
-Har du fundet skødet? -Nej.
Men det er gamle projekter, fra da Dilpher var fars entreprenør.
Der må være 20 her.
Hvordan kan den mand være så utaknemmelig?
Der findes alle slags mennesker.
Se datoen. 11. marts 1999.
Din fødselsdag.
Ikke en hvilken som helst fødselsdag. Min yndlingsfødselsdag. Den bedste.
Din 7-års fødselsdag.
Da fik vi endelig far til at tage os med til Disney World.
Ja, det var verdens bedste fødselsdag.
Selv om du blev køresyg og kastede op ud over Kevins nye gummisko.
Ja, verdens bedste fødselsdag.
Abby.
Se underskriften her. Far kunne ikke have underskrevet.
Han var i Florida med os den dag.
Det er ikke en fax, men den originale.
-Siger du, det er en forfalskning? -Det må det være.
Far var i Florida med os.
Vent.
Så Paul Dilpher forfalskede fars underskrift
til at godkende den dårlige cementblanding?
Han har snydt far.
Det kan vi bruge til at bevise, at far ikke var med til Dilphers numre.
Vi skal have flere beviser.
Jeg tror, jeg ved, hvor de findes.
Ikke her. Hvad med dig?
Ja, det her er Disney-albummet.
Okay, vi har Bree.
Bree.
Jess. Bree. Bree.
Du skriger.
Du niver mig.
Det gør storesøstre.
Se datoen.
Ja! 11. marts 1999.
Det beviser, at far ikke kan have underskrevet kontrakten.
Det kan rense fars navn.
Og hvis Dilpher har forfalsket det dokument,
så kan han også have gjort det med andre firmaer.
Det her er godt.
Det vil tage tid at samle beviserne.
Så tager jeg det selv til statsadvokaten.
Ellers vil mit firma få frikendt Dilpher og ramme far.
Det kommer ikke til at ske.
Hej, Luke.
Mr. Sullivan.
-Hvad bringer dig hertil? -Din tilsynsværge kan dukke uanmeldt op.
Ved din bolig...
...eller på din arbejdsplads.
Men det ved du godt.
Ja, sir.
Det, jeg mente, var...
Det er godt at se dig.
-Men jeg troede, vi skulle mødes den 20. -Det skal vi stadig.
Jeg ville bare kigge personligt forbi og se din nye arbejdsplads.
Jeg mener...
-Det her er din nye arbejdsplads, ikke? -Jo, sir.
-Så hvorfor fortalte du mig det ikke? -Jeg kom det i min rapport.
Hvorfor fortalte du det ikke før?
Du ved godt, at jeg skal godkende den slags.
Ja, men det hele gik så hurtigt.
-Hvorfor holdt du op det andet sted? -Jeg blev fyret.
Hvorfor det?
Kwik Go hørte om min straffeattest.
-Jeg tror, du fortalte dem det. -Det gjorde jeg nemlig.
Du skulle have fortalt dem det, før de ansatte dig.
Det har jeg prøvet, sir.
Flere gange, men så tør ingen tage chancen.
Hvis jeg ikke fik et job, måtte jeg tage tilbage.
Så du løj.
Jeg løj ikke.
-Jeg fortalte dem det bare ikke. -Så er det et brud på prøveløsladelsen.
Kors.
Vi ser bort fra det.
Indtil videre.
Har du fortalt det til din nye arbejdsgiver?
Ja, det har jeg.
-Han er en ordentlig fyr. -Godt.
Godt for dig.
Det er et fint sted.
Ja.
Husk på, at jeg ikke kan give dig flere chancer, før jeg sender dig tilbage
til dine venner i fængslet.
-Det er forstået, sir. -Vi ses den 20.
Ja.
Pas på stubben.
Sådan.
Okay.
Der er kun nogle kilometer til.
-Jeg klarer det. -Okay.
Er I to okay?
-Vi klarer det... -Lad os hjælpe.
Ved I hvad? Det er en god idé. Tusind tak.
Rolig. Tag rygsækken.
Sig ikke, hvad jeg skal.
Jeg har dig.
-Tak. -En under hver arm er en god idé.
-Godt. -Stille og roligt. Rolig nu. Sådan.
Hvad?
Lad mig se billedet.
Det her er kampestenen.
Ja, for pokker. Der er den!
Hør, drenge. Vi går derned og tager et billede.
I skal tage det på samme måde.
-På samme sted, okay? -Vent.
Er det jer to?
Det er da løgn!
Vær ikke så overrasket.
Du bliver også gammel en dag.
Så tager vi det billede.
-Kom så. -Vi har dig.
Jeg vil håbe, vi også er her, når vi er på jeres alder.
-Nej, I vil ej. -Sig "snallygaster".
"Tidlige fortællinger om snallygasteren
beskriver uhyret som Schneller Geist,
hvilket betyder et "hurtigt spøgelse" på tysk.
Jeg fatter ikke, at der er så mange mennesker, der tror på det.
Det er ikke, at de tror på det, men at de vil tro på det.
Har du aldrig troet på noget magisk?
Ligesom en enhjørning?
Ja.
Jeg kan forstå en enhjørning, for den er smuk,
men hvorfor skulle nogen tro på et uhyggeligt uhyre som det her?
Han er ikke uhyggelig, han er fra en anden verden.
Han er bevis på, at der findes mere i livet, end man umiddelbart skulle tro.
Han er et magisk væsen.
Det er smukt, når du siger det på den måde.
Der ligner en vild drage,
som dykker ned fra himlen og stjæler gårddyr.
Nu er jeg ikke med.
Har du aldrig troet på noget, som du ikke kan se?
-Påskeharen? -Nej.
Men jeg laver en lækker tysk, vinbraiseret kaningryderet.
Og dog...
Jeg troede på tandfeen. I den helt store stil.
-Det er sødt. -Ja.
Jeg husker den glæde ved at kigge under min pude og finde den 100-dollarseddel.
Vi fik alle sammen en krone.
Mine forældre havde meget at kompensere for.
Hvis det var beløbet, så havde jeg flået mine tænder ud.
God opvarmning.
Var det opvarmningen?
Nu sparker vi lidt mere.
-Lad os se, hvad du kan. -Okay.
Jeg ved, du synes, det her er fjoget, men jeg er glad for, du er med.
Se, hvordan folk hygger sig.
Det betyder ikke noget, hvis snallygasteren ikke findes.
Nej, det gør ej.
For jeg elsker dig.
Elsker du mig nok til at lave en stor bryllupskage i stedet for cupcakes?
Det tror jeg.
Kan vi ikke få begge dele?
-Du er skøn. -Det er du.
Hold øjnene åbne. Snallygasteren kan være hvor som helst.
De foretrækker at bo i de uberørte fyrretræer ved Marylands kyst.
Hørte du det?
Det er bare en ugle. Jeg så den godt.
Jeg så snallygasteren som barn.
Hvad?
Ikke noget.
Nej, ved du nu hvad... Hvad er der sket?
Der var den her enormt store, onde bjørn...
Nu stopper du...
Jeg faldt ned ad en kløft.
Det gjorde jeg faktisk også, men den gode nyhed er:
Vi gjorde det!
Og så siger man, at man ikke kan gå tilbage.
Det modbeviste vi, Tommy.
-Det er ikke den samme kampesten. -Jo.
-Det tænkte jeg heller ikke. -Jo.
-Nej.
Jeg sagde det, men mente det ikke.
Du faldt ned ad skrænten...
Jeg ville ikke ødelægge din fantasiverden.
Så du ødelagde dit ben i stedet. Det er den samme kampesten.
-Nej. -Jo, det er.
Tekster af: Jens Bom
-I næste afsnit: -Vi har bevis for,
-at Dilpher forfalskede din underskrift. -Hvad?
Kevin og Sarah prøver at få børn.
-Dejligt. -Har du nyt?
-Nej, det er bare en rutineundersøgelse. -Hvad fejler du?
-Forstå en hentydning! -Her er en, du måske husker.
Så er det dig og mig.
Tre milliliter adrenalin.
0,3 milliliter, ikke 0,6!
-Hvad hvis jeg ikke vil have børn? -Vil du ikke?
Vil du så stadig gifte dig med mig?