Tidigare i Chesapeake Shores:
Den där utvecklaren, Evan Kincaid, går mig på nerverna.
Varför? Han är rolig och dynamisk.
Jag mötte min fiende.
Jag hade svårt att lära känna folk, och du var för bra för mig.
-Jag ska ta jobbet. -Så han var söt.
Mr Dilpher, det gläder mig att vi får representera dig.
Vi har information om Mick O'Brien.
Känner du till The Bridge?
Du kanske vill jobba där.
Jag uppskattar det, men jag är inte ute efter välgörenhet.
-Du förtjänar det bästa, Abby. -Du med.
Nu kanske vi hittar det.
-God morgon. -God morgon.
Jag är sen.
-Säg att det finns kaffe. -Det finns kaffe. Så, vad tycker ni?
-Välj ett arrangemang. -Till vad?
Till vad? Din systers bröllop.
Det är dags innan vi vet ordet av. Jess bad om hjälp.
Vi behöver ett arrangemang till alla bord.
-Jag gillar det där. -Vilket?
-Det där. -Det här med tusenskönor?
-Ja, det. -Det?
-Jag gillar dem alla. -Det är problemet.
Jag vet. Jag försöker se det från alla sidor.
Som skrivlärare, får jag inte vara dömande.
Jag behöver ändå din åsikt.
Jag gillar dem alla!
Okej, visst. Jag gillar det med det blå bandet.
-Det är min favorit också. -God morgon.
God morgon!
Fick du meddelandet från Kincaid?
Ja, det är inte bra.
Jag messar Larry att vi är på väg. Förlåt, allihop.
De hittade asbeströr i marken.
Om den är kontaminerad, kan det stänga ner oss.
Vad hemskt.
Det ordnar sig.
Då är det nog fel tillfälle att fråga dig om arrangemanget.
Jag gillar dem alla.
Det blå bandet. Hejdå!
-Hon har bra smak. -Visst har hon?
Vi går till rätten idag med Bodnar et al. mot MacLeod Industries.
En grupptalan. Var står vi?
Vi har två målsäganden, och affidavit från 400 andra,
som hävdar löneskillnad mellan män och kvinnor.
MacLeod försöker få fallet avskrivet, självklart.
Självklart. Vem är ordförande?
Domare Martinez.
-Förlåt, var det taktlöst? -Nej.
Inte alls, O'Brien.
Berätta mer om domare Martinez.
Enligt min forskning, är han en strikt konstitutionalist.
Han är noga med att följa lagen.
Han är även en bra golfare och en god vän.
Linda och jag har känt Jim Martinez i flera år.
-Jag tror att vi klarar av honom. -Det tror jag säkert, sir.
Bra.
Linda, ta med dig O'Brien som biträdande.
Han har varit här i ett par månader, det är dags för lite utbildning på jobbet.
Tack, sir.
Vill du sätta dig så att vi kan fortsätta?
Ja, sir.
Vill du inte hellre vara på kontoret?
De når mig lika enkelt här.
Den digitala tidsålderns under.
Ja.
Är du okej?
Jag försöker vara det.
De tar jordprover, och vi får inte tag på Evan Kincaid.
Jag har ingen kontroll över det, så jag ska slappna av och ha kul.
Jag hade glömt hur mycket jag älskar det här stället.
Det var här jag hittade Baltimore Orioles-muggen.
-Den jag gav dig förra julen. -Då älskar jag den ännu mer.
Mick, titta.
Vad är det?
Är det här Chesapeake Shores?
Det är bukten, men få hus. Det måste vara för minst 30 år sen.
Ursäkta mig, vad kostar den?
Åtta.
-Hundra? -Lustig.
Åtta dollar.
Jag betalar för den.
Din storslösare.
Jag stöttar all konst som kostar under tio dollar.
-Varsågod. Tack. -Tack.
Du äger en tavla.
-Tack, Mick. -Varsågod.
Jag tror att det är en Arthur Driscoll.
-Är det bra? -Ja, väldigt bra.
Det är inte omöjligt. Han brukade semestra här.
-Jag har hört talas om honom. -Han var stor i konstvärlden på 60-talet.
Han var en blivande stjärna.
-Vad hände med honom? -Ingen vet.
Han slutade måla på 70-talet och försvann.
Det finns få bekräftade Driscoll-tavlor.
Den är vacker.
Om den är äkta, är det ett fynd.
Om du säljer den för en miljon dollar, är åtta av dem mina.
Vi älskar alla Betty, men vi kan nog enas om
att hon börjar bli lite gammal.
Vi älskar henne, men ärligt talat,
hon måste gå i pension.
Det är hög tid för en ny brandbil, och kommunen har fått fram pengar
för att ge oss en på Chesapeake Shores Day.
Vi ska ha en brandsäkerhets-monter och ge rundturer på brandstationen.
Volontärlistor sitter uppe.
Och Chesapeake Shores Day triathlon kommer snart.
Nu sätter vi igång med att skydda Shores.
Kapten,
min bror cyklar, jag springer, men vi letar fortfarande efter en simmare.
Tack, men min crawl är inte vad den var.
Då kanske du kan coacha mig?
-Jag känner till dina meriter. -Det var för en miljon år sen.
Men ja, gärna.
-På riktigt? -Gör ett schema och fixa det, Karl.
-Kallade han mig Karl? -Jag tror det.
Du ser faktiskt ut som en Karl.
-Gör jag? -Lite.
Jag letar efter en simmare.
Jag ska springa med Brenda och Tabitha.
-Vilken grym trio. -Jag gillar våra chanser.
Eftersom vi båda ska springa, kommer vi att tävla mot varandra.
-Är du rädd att jag ska slå dig? -Kanske.
Man mot hustru. Vi är ute på tunn is här.
Säger du det, Karl.
Väldigt lustigt.
Nej, jag måste prata med mr Kincaid.
Det gäller Chesapeake Shores-projektet.
När är han tillgänglig?
Det duger inte. Jag förstår att han är upptagen.
Vi är alla upptagna. Det är inte så jag gör affärer.
Be honom ringa mig idag, annars blir det inget.
Tack.
-Så ska det låta. -Farbror Thomas, hur mår du?
Bättre än den du pratade med.
-Vad handlade det om? -Det är en viktig klient.
Låt honom inte köra med dig.
-Ja, jag är okej. -Är du?
Du har den där rynkan mellan ögonbrynen.
Jag vet. Jag har inte sovit så bra.
-Det är Dilpher-grejen, eller hur? -Ja.
Pappas rykte har fått en smäll, och vi förlorar klienter.
Jag kan ha förlorat en till.
-Jag vet inte vad vi ska göra. -Hur tar Mick det?
Han är arg och förvirrad, och han döljer det.
-Ja, sån är Mick. -Så, vad gör du i stan?
Jag ska titta på en fastighet i Baltimore.
Vi behöver en närvaro i stan.
Vi äger en byggnad i Hampton-området.
-Den skulle passa som kontorsbyggnad. -Så ska det låta.
Skicka specifikationerna. Jag tittar förbi och ser hur Mick mår.
Det skulle han gilla.
-Kul att se dig, Abby. -Du med, farbror Thomas.
Hejdå.
Jävla...
God eftermiddag.
Vi har fullt upp idag, och jag vill gärna hålla saker igång.
Fall nummer 559903,
Grupptalan gällande diskriminering av löner
mot kvinnliga arbetare på MacLeod Industries.
Ms Nelson, trevligt att se dig igen.
Jag antar att ni motsätter er yrkandet om avskrivande.
-Ja, herr domare. -Innan vi börjar...
Det finns lagar som förhindrar lönediskriminering,
så varför är vi här?
Vi är här för att MacLeod Industries använder arbetsskillnad och fysisk styrka
för att rättfärdiga att de betalar kvinnliga anställda mindre.
Och du menar att kvinnor är lika starka som män.
Jag vet inte om jag håller med.
Tror du att jag har fel?
-Ursäkta, herr domare? -Vad heter du, gosse?
Connor O'Brien, herr domare.
Connor O'Brien, håller du inte med om att män,
i genomsnitt, är starkare i överkroppen
-än kvinnor? -Jo.
Och vad jag förstår, handlar det om lagerarbetare.
Att lyfta saker, eller hur?
-Ja, herr domare. -Okej, då.
Men...
Kom med ett övertygande argument eller packa ihop och dra.
Ja, herr domare, jag... Jag...
-Jag väntar, mr O'Brien. -Ja, jag...
Jag har tre systrar.
Är det ditt argument, att du har systrar?
Ja, sir, tre stycken.
Och?
Jag anser att kvinnor kan göra allt män kan.
Det är en åsikt, mr O'Brien.
-Det är inte en förmildrande faktor här. -Är det inte?
Jag pratar om en djupare styrka,
en som inte representeras av fysiskt arbete.
När kvinnor ställs inför ett problem,
löser de inte bara det problemet, de tänker tre steg bortom det.
De får jobbet gjort.
Det var fantastiskt.
Var det?
Han avslår deras avskrivning.
Jag har aldrig sett Martinez göra det.
Jag googlade honom.
-Uppfostrad av en ensamstående mamma. -Smart.
Bra jobbat. Jag gillar att du gjorde det personligt.
Du hade mycket med det att göra.
Visst hade jag.
-Och jag sa bara sanningen. -En juridisk strategi utan motstycke.
-Ångrar du köpet? -Inte alls.
Även om signaturen är skadad, tror jag verkligen att det är en Driscoll.
-Kontaktade du dödsboet? -Det finns inga levande släktingar.
Men jag hittade ett konstgalleri i New York.
De gav mig ett gammalt nummer.
-Vad sa de? -Jag ringde några gånger.
Det ringde bara, varken svar eller röstmeddelande.
-Du kan väl försöka igen? -Ja.
-Pappa, har du ett ögonblick? -Visst.
Titta här.
Hallå?
Ja. Hej.
Jag ringer angående en person vid namn Arthur Driscoll.
Det är jag.
Arthur Driscoll?
Det var det jag sa.
Det är underbart att prata med dig, mr Driscoll.
Jag tror att jag har hittat en av dina målningar.
Kul för dig. Häng den över din eldstad med min välsignelse.
Mr Driscoll? Hallå?
-Är du säker på att det är från Kincaid? -Det står det, och att han ringer vid fem.
-Han vill Facetajma. Jag hatar det. -Han kan vara var som helst.
Jag vet inte om han menar EST eller PST.
Om det är PST, är det 14.00.
Om han är i London, är det 10.00. I Paris, 11.00.
Vet du det på rak arm?
-Jag jobbade inom finans, man lär sig. -Ja.
Klockan är 15.30 nu, så vi har tid att lägga upp en strategi.
Jordproverna är... Vad är det?
-Det är Kincaid. Hur fick han mitt nummer? -För att han är rik?
-Hej. -Hej, mr Kincaid.
-Hallå? -Pappa, du är på ljudlös.
-Är du där? -Jag vet.
Mick?
Hallå, Mick?
-Hallå där. -Hej.
Mr Kincaid, vi väntade dig klockan fem.
Den är fem, här på Newfoundland.
De har såna galna tidszoner. Kan ni prata?
-Visst. -Abby, är det du?
Ja. Hej, Abby O'Brien.
Jag hoppar efternamn. Det är för komplicerat.
Jag är Evan, du är Abby. Eller hur, Mick?
Det här med asbesten är drygt, va?
Det låter komplicerat. Jag kan bygga nån annanstans.
Vänta, mr... Evan.
Du kan bygga nån annanstans, men det finns bara en Chesapeake Shores.
-Var ligger det? -Där du ska bygga ditt hotell.
Just det.
Ja, förlåt. Det visste jag.
Jag har en miljon projekt, bildligt eller bokstavligt.
Har du nånsin varit här?
Det är en av världens vackraste platser.
Ett ögonblick.
Okej. Ja, såja.
-Evan, vad gör du? -Jag klättrar.
Bergsklättrar, faktiskt. Det är vackert.
Så varför ringer du oss nu?
Klaus sa att du ville det. Du skrämde Klaus.
-Inget skrämmer Klaus. -Tack, antar jag.
Jag hör passionen i din röst.
-Vad sägs om att prata imorgon? -Visst.
Vilken tid tänker du ringa?
-EST? -Nej, glöm samtalet.
-Jag kommer förbi. -Ursäkta?
Jag måste vara i Washington i helgen.
Jag stannar till på vägen. Vi ses.
Han kommer förbi.
Vad härligt.
-Behöver du hjälp? -Hej, Thomas.
Nej, det är lugnt. Tack.
NATTKLUBB
Så du köpte tillbaka The Bridge?
Jag borde få huvudet undersökt.
Det visar sig att vi har problem med rör och el.
Jag minns att kycklingvingarna var goda.
Det har jag åtminstone. Vad gör du här?
Jag har letat efter ett nytt kontor i Baltimore,
och Abby sa att er fastighet i Hampton skulle vara idealisk.
-Sa hon? -Ja.
Om siffrorna är hyfsade, borde vi diskutera det.
Jag är upptagen just nu. Vi har en ny klient.
Ja, den ökända Evan Kincaid.
Ja, precis.
Jag hoppas bara att jag slipper byta ut alla sladdar.
Hej.
Ursäkta mig. Mick O'Brien?
-Ja. -Det är Luke Tatum.
Jag gick i high school med Abby och Kevin.
Luke, ja, hur mår du? Kul att se dig.
-Ja. -Det var ett tag sen, va?
Ja, det var det.
-Stör jag? -Nej. Det här är min bror Thomas.
Hej.
Jag ska lämna dig i fred, Mick.
Men vi måste diskutera Hampton-siffrorna snart.
Okej.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Kevin sa att du har flyttat tillbaka.
-Ja, sir. -Dina föräldrar var bra människor.
Jag minns att din pappa hejade på dig på dina basketmatcher
och friidrottstävlingar.
Ja, han stöttade mig.
Ja, det gjorde han.
Vilket fint ställe du har här.
Tack. Jag hörde att du söker jobb.
Ja, sir.
Det kan vara bra tajming. Jag behöver definitivt hjälp här.
Jag kan inte lova mycket. Hjälpa till, lasta av leveranser, sopa...
-Det kanske inte intresserar dig. -Det intresserar mig.
Bra.
Vad...?
Vad händer med proppskåpet?
Vi bara...
Vi installerade ett nytt ljussystem.
Nu går säkringarna i ett.
-Får jag ta en titt? -Varsågod.
Strömbrytaren är för liten för ljusriggen.
-Det stämmer. -Ja.
Och dina likriktare...
De är nog halvvågslikriktare, och du behöver helvågslikriktare.
Har du jobbat som elektriker?
Nej, bara lite av varje.
En mångsysslare, men inte mästare på nåt.
-Mitt liv i ett nötskal. -Jaså?
Ja.
Ta med dina saker imorgon, så löser vi det.
-Tack, sir. -Mick.
Mick.
-Välkommen ombord. -Tack.
-Hej. -Hej.
Har du en minut?
-Pratade du med Thomas tidigare idag? -Ja.
Du sålda in Baltimore-fastigheten, va?
-Ja. -Tja...
Jag vet att du menade väl,
men prata med mig om sånt här först, okej?
Visst. Är det ett problem?
Jag vill inte göra affärer med min bror.
Vi kommer så bra överens för första gången på flera år,
och jag tycker att vi borde hålla isär våra affärsintressen.
Självklart.
Men är du...
Är du säker på att det är det som stör dig?
Är det inte det med Kincaid eller Dilpher?
Det är säkert alla tre, och kanske mer Dilpher och Kincaid.
Pappa, vill du ha glass?
-Vill du? -Alltid.
Ja, jag vill gärna ha glass.
Okej.
-Två skedar? -Mintchoklad.
Tack, ms Neary.
Nu när vi har hört från MacLeod Industries,
är det målsägandes tur.
Vem hör vi från idag, ms Nelson eller mr O'Brien?
Tack, herr domare.
När jag satt här och lyssnade på försvarets advokater,
tyckte jag synd om dem.
De ville få fallet avskrivet. Det hände inte.
Nu, när vi förbereder oss för rättegång,
kan de bara försöka håna och minimera allvaret
av den här grupptalan.
Ms Neary sa att de kvinnliga målsäganden
"aldrig är nöjda" och "spelar offerkortet".
Det är långt ifrån sanningen.
Eleanor Holmes Norton, som stämde Newsweek Magazine 1970
för att kvinnor inte fick vara reportrar, fick höra samma sak.
Väldigt intressant, men kom till saken.
Poängen, herr domare, är
att det är vad kvinnor får höra när de vill ha jämlikhet.
I Newsweek-fallet,
tvingades de till en subsidiär roll enbart på grund av sitt kön.
Detsamma gäller MacLeod Industries.
Män är generellt sett starkare och kan lyfta mer än kvinnor,
men på MacLeod använder de flesta män en gaffeltruck.
Ingen av kvinnorna som ansökte om gaffeltrucksträning
fick det godkänt. Låt oss vara ärliga, gaffeltrucken är utjämnaren, eller hur?
Det handlar inte bara om lika lön för lika arbete.
Det handlar om kvinnor som nekas chansen att bli bättre betalda gaffeltrucksförare,
för att citera Newsweek-fallet från 1970, "enbart på grund av sitt kön".
Han är officiellt fem minuter sen.
Såna killar är alltid sena. Det är ett maktspel.
Jag vet. Deras tid är viktigare än vår.
Där är ni ju. Jag hade inget emot att vänta.
Jag gillar att komma tidigt till möten. Det sparar tid.
-Hej, Mick. -Hej, Larry.
Larry visade mig runt. Jag hoppas att det är okej.
Det är väldigt imponerande.
-Bra jobbat, Mick, Abby. -Tack.
-Jag har gjort det här några gånger. -Självklart.
Förlåt, men vad står du på?
Det här är en svävarbräda.
Jag funderar på att investera i dem, så jag tänkte testa.
Det är rätt kul.
Vad tror ni om rören?
-Är det ett problem? -Vi vet inte än.
Jordspecialister ska komma hit från Washington.
Ja. Jag tror inte att det blir ett problem.
Det är vackert här.
Staden, hela regionen.
-Varför visste inte jag om det? -Det är en välbevarad hemlighet.
Det borde det inte vara.
Jag har tappat intresset.
-Va? -För svävarbrädan. Det är bara en leksak.
-Vill du ha den? -Visst.
Jordkontamineringen kanske inte är ett allvarligt problem.
Det var det jag sa.
Men det kan vara ett allvarligt problem.
Okej. Jag känner guvernören, så vi kan lösa det.
Om inte jorden är kontaminerad.
Försöker du övertala mig att genomföra projektet eller inte?
Jag redogör bara fakta.
Wow, fakta.
-Fantastiskt koncept, eller hur? -Rak på sak.
-Det var så jag uppfostrades. -Bra jobbat.
Jag hade lite med det att göra. Hon kom ut så.
Vet du vad, Abby? Jag stannar i ett par dagar.
Jag väntar på att höra vad de säger och lär känna stället.
-Det är ett fint ställe. -Ja.
Det påminner mig om Irlands västkust.
-Har du varit där? -Ja, jag har ett ställe.
-Självklart. -Är fisket bra här?
-Det bästa. -På riktigt?
Jag har aldrig fiskat. Jag måste prova.
-Är vi klara här? -Jag tror det. Gör inte ni?
Vi kan ge dig skjuts.
-Jag har en bil. -Var då?
I närheten.
Mandrake, jag är redo.
Okej. Vi ses.
De rika är annorlunda.
Han är då det.
Toppen. Tack så mycket.
-Hej, Keller. -Hej, O'Brien.
-Känner du dig febrig efter segern? -Typ.
Håll utkik efter hajarna.
-Är jag inte en haj nu? -Det återstår att se.
Du har vassa tänder, men du är mer som en delfin.
-Tack, tror jag. -Varsågod, tror jag.
-Hejdå. -Hejdå.
Så, skriva memoarer?
Jag gillar det. Eleverna kommer att älska det.
Bra. Skriv vad du vet och vad du är. Tre texter.
Bekännelser av Jean-Jacques Rousseau, Personal Memoirs av Ulysses S. Grant
och Alice B. Toklas självbiografi av Gertrude Stein.
-Jag har definitivt läst en av dem. -Du borde läsa allihop.
Det ska jag göra.
Sen går vi vidare till fiktion.
-Som du gjorde med din bok? -Ja.
Får jag fråga dig en sak?
Karaktären Mark Davies, var han...
Du?
Ja.
Han var en sammanslagning.
Så det är ett annat sätt att säga ja. -Ja.
Jag behövde en skurk i kapitel tio.
Jag är glad att jag kunde hjälpa till.
Hur hamnade du i den akademiska världen? Jag trodde du skulle ägna dig åt politik.
Vad är mer politiskt än collegeadministration?
Vad hände?
När jag kom hit som elev,
tänkte jag läsa juridik och ställa upp i valet,
men jag läste Den store Gatsby.
Den öppnade mina ögon. Jag fortsatte läsa, och jag antar att jag förändrades.
Ja.
Du är inte alls den jag trodde att du skulle bli.
-Är det en komplimang? -Ja. Nej, det gör jag.
Ja.
-Hur långt cyklade du igår? -Drygt åtta kilometer.
-Toppen. -Ja, säg det till mina vadmuskler.
Jag cyklade förbi vad jag tror var Arthur Driscolls hus.
-Jaså? -Ingen känner honom.
De brukade semestra här, och Nell stod hans fru nära.
-När hon dog, tappade de kontakten. -Varför knackar du inte bara på dörren?
Lättare sagt än gjort. Jag ringde honom, och han la på.
Var ihärdig. Om du hade slutat efter en kilometer, hade du aldrig nått åtta.
-Du är en bra tränare. -Ja.
Perfekt.
Vi ses på triathlon, raring.
Jag skickar räkningen.
-Hallå, vem är det? -Det är Evan.
Det står Mandrake.
Han är min chaufför. Min mobil är död. Jag ville säga hejdå.
Ska du åka?
Ja, jag ska spela golf och sen dra.
-Jordprovet då? -Jag har bestämt mig för att inte bygga.
Jag vill inte bråka med OSHA. Vi hittar en annan plats.
-Hejdå. -Du får inte göra så.
-Hallå? -Oj, hej.
-Förlåt. -Det är okej.
Men du kan åka fast för GOR.
-Va? -Att gå och ringa.
-Ja, jag hatar när folk gör det. -Ja.
Abby, vad är det?
Inget, bara allt, den här galningen.
Kom hit.
-Vad? -Andas.
-Okej. -Okej?
-Ja. -Blunda nu.
Kom igen, blunda.
Räkna till fem.
Ett, två, tre...
...fyra...
...fem.
Öppna ögonen.
Vad ser du?
-Dig. -Jo, det gör du, men vad mer?
Sally's.
Vad känner du doften av?
-Majsbröd. -Ja.
Visst luktar det gott?
Känns det bättre?
-Ja. -Låt se.
Ja, mycket bättre.
Kul att se dig.
Detsamma, Jay.
-Har du ett ögonblick? -För dig? Ja, vad behöver du?
Är Paul Dilpher en klient?
Nu är han det.
Jag borde ha informerats.
Varför?
På grund av mina kontakter?
Ska vi kolla alla klienter med våra unga kollegor?
Paul Dilpher har allvarliga juridiska problem.
-Därför behöver han en advokat. -Linda, min familj är inblandad.
Dilpher skyller på min pappa, det vet du.
-Gör jag? -Är inte det här en intressekonflikt?
Den här firman har över 150 advokater.
Tror du inte att det nånsin uppstår en konflikt?
-Jag antar... -Så, vad gör vi?
Vi bygger en ogenomtränglig vägg runt advokaten i fråga.
-Och det är jag? -Det stämmer.
Du kommer inte att vara i närheten av fallet.
Okej. Jag uppskattar det.
Vi vill inte att du blir distraherad. Fokusera på MacLeod-fallet.
Vi blev imponerade av hur bra du hanterade domare Martinez.
Grattis.
-Hej. -Hej.
-Kevin, har du ett ögonblick? -Ja. Vad är det?
Jag förbereder en kurs i kreativt skrivande och...
Ja, jag vet. Du som lärare, va?
Nej. Förlåt, jag... Inget illa menat.
Du kommer att vara en bra lärare. Du är min lillasyster.
-Jag såg dig äta lera. -Du gav mig den.
-Abby sa åt mig att göra det. -Kan du vara objektiv?
-Ja. -Okej, bra.
Jag har gjort boksigneringar och uppläsningar, men det här?
Vem är mer dömande än collegeungar?
-Du har aldrig varit i armén. -Får jag öva på min introduktion?
Ja.
Okej.
Hej, klassen.
Jag heter Bree O'Brien... Okej.
-Jag slutar. Jag är tråkig. -Kom tillbaka. Jag skämtar.
Du måste fånga deras uppmärksamhet.
Skrik, hoppa upp på ett skrivbord.
-Det är inte Döda poeters sällskap. -Varför inte?
-Okej. -Okej, fortsätt.
Jag tänkte börja så här.
"Stäng dörren.
Skriv som om ingen ser dig över axeln.
Försök inte lista ut vad andra vill höra från dig,
lista ut vad du har att säga.
Det är det enda du har att erbjuda."
Barbara Kingsolver sa det.
Bree, det var utmärkt.
-Var det? -Ja, du fick mig på kroken.
Tack.
Okej.
-Jag står i skuld till dig. -Jaså?
-Bjuder du på lunch? -Visst.
Jag vet ett café som serverar god lera.
Mums.
-Ja? -Mr Driscoll?
-Jag vill inte störa... -För sent.
Det var jag som ringde om dina målningar, och jag hoppades att...
Kan du bekräfta att du målade den här?
Ja, tyvärr.
Den är vacker.
Hur mycket betalade du för den?
-Åtta dollar. -Du betalade för mycket.
Ursäkta mig, jag kommer snart.
Luke, har rörmokarna bekräftat än?
Det behövs inte. Jag lyckades rensa diskhon.
-Toppen. -Du, får jag prata med dig?
Visst.
-Kevin, håll koll på baren. -Ja.
Jag uppskattar verkligen att du gav mig det här jobbet,
Men...
...jag har inte varit helt ärlig mot dig.
Inte?
Nej, jag...
Jag har begått misstag.
De ligger bakom mig, men jag gottgör dem fortfarande.
Okej.
Men om jag ska jobba på The Bridge, måste du signera några papper.
Vad för papper?
Bara att jag jobbar här, att du är min arbetsgivare.
Jag gjorde det inte på mitt förra jobb. Det blev en grej, och...
...jag fick sparken.
Jag lyssnar.
Jag har en övervakare, och måste träffa honom en gång i månaden.
En övervakare?
Om det är ett problem, är det lugnt.
Jag fattar. Jag är van vid det.
Herregud.
Det här kanske bara är ett stort misstag. Förlåt, jag vill inte...
Luke.
Luke!
Luke, hör på!
Du kan inte släppa en sån bomb, och inte förvänta dig en reaktion.
Jag förstår.
-Du har rätt att vara arg. -Jag är inte arg. Jag är förvirrad.
Jag jobbar i byggbranschen. Jag har jobbat med dömda brottslingar.
Några av de bästa män jag känner har suttit inne,
men du måste vara ärlig.
Kan du sluta springa och prata med mig?
Berätta vad som hände.
Okej.
Jag skulle gå på college. Jag skulle bli läkare.
Min pappa dog av en hjärtattack, och min mamma...
Hon bröt ihop.
Nån behövde ta hand om henne, så jag tog ett jobb på ett lager.
Jag är ledsen för din mamma.
Jag lät det påverka mig.
Jag...
Jag började dricka...
...för mycket.
Det var i princip allt.
Förutom delen med att åka in i fängelse.
Ja, tja...
När min mamma gick bort...
...började saker och ting spåra ur.
Jag drack på en bar.
En kille var på servitrisen.
Jag sa åt honom att backa.
Jag använde hårdare språk än så.
Hur som helst, han slog mig.
Jag slog tillbaka.
Det kändes som rätt sak att göra.
Han ramlade bakåt och slog huvudet i hörnet av baren.
Han dog nästan.
Tur att han inte gjorde det.
Det hade varit dråp eller mord.
Jag fick tre år för misshandel,
två på grund av gott uppförande.
Det var allt.
Okej.
Nu vet jag.
Kom hit och gör ditt jobb,
så löser vi det här tillsammans, okej?
-Menar du det? -Ja.
Det gör jag verkligen.
Jag tror... Du har ett skift att avsluta, eller hur?
Ja.
Hördu!
-Ja? -Glöm inte nycklarna.
-Och där är du. -Hej.
-Vill du slå bollen? -Nej.
Jag pratade med Mandrake. Han sa att du golfade, men inte var.
-Det här var det sista jag tänkte mig. -Vad smart av dig.
Jag föredrar minigolf. Det går fortare och är mer underhållande.
-Gillar du att spela excentrisk miljonär? -Miljardär.
Jag var lika excentrisk när jag var fattig.
-Då tyckte folk att jag var irriterande. -Jag undrar varför.
Tänker du faktiskt dra dig ur affären?
-Varför inte? -Jag kan ge dig många skäl.
Jag har bara tid för ett.
Okej. Du startar din hotellkedja, och det här skulle vara din grundsten.
Det är nära Washington och Baltimore, och kusten är vacker.
Ja, de är fint, men rören...
Kan hanteras. Jag pratade med min expert.
Kontamineringen är minimal. De kan grävas ut och ersättas.
-Kostnaden är... -Hundratusen?
-Mindre än så. -Och du tycker att jag ska göra det?
Det vore smart.
Vet du vad?
Om jag sänker putten, ska jag tänka på saken.
Är det så du fattar dina stora beslut?
Det är så jag ska fatta det här.
Ser man på. Jag ska tänka på saken, Abby.
-Tack, mr Kincaid. -Evan.
Jag använder inte förnamn. Det är för komplicerat.
Abby hade rätt om Baltimore-fastigheten.
Gör henne till partner.
Om vi får till siffrorna, kan den tomten vara bra för dig.
Men jag fattar inte att du inte gillar Lowery som arkitekt.
Hans design är hemsk.
När vi jobbade på vårdcentralen i Charlotte,
var han en jäkla plåga.
-Det krävs en för att känna igen en. -Men ändå.
-Vad gör ni? -Vi går igenom gamla fotoalbum.
Vi försöker hitta barndomsfoton till Jess bröllop.
-Pinsamma sådana, hoppas vi. -Hoppas du.
På tal om pinsamt, vill du se din pappa och farbror som tonåringar?
Ja.
Den där hockeyfrillan, pappa.
Tänk att jag tyckte att polisongerna var snygga.
-Min mustasch var grym. -Inte alls.
Skämtar du? Jag rockade den.
-Titta här. -Herregud.
Det är vi två på Appalacherleden.
-Minns du det, Mick? -Självklart, 1967.
Det var en av de bästa resorna vi gjorde.
Ja. Det var en fantastisk hajk.
Vi hade så kul.
Det var bara vi och vildmarken.
Ni kan säkert inte hajka 16 km av det spåret idag.
Va? Så klart vi kan.
Vi kan hajka hela grejen, utan problem.
Jag vill se er försöka.
Varför inte? Ja, det är en bra idé.
-Har du lust för det? -Om du inte sinkar mig.
Sinka dig? Det var du som hade ont i fötterna.
Du har benhinneinflammation.
Okej. Vi gör det, över helgen.
Vi kan diskutera projektet när vi hajkar.
-Har du nån utrustning? -Kanske. Jag slutade campa efter det.
Vi tittar.
-Bra jobbat, mamma. -Ja.
Din pappa behöver ta ledigt från jobbet.
Det kommer antingen att föra bröderna närmare varandra...
Eller så dödar de varandra.
Det får tiden utvisa.
Älskling, titta på den här.
-Nej, den permanenten. -Jag älskade den.
-Visa aldrig den för nån. -Så söt.
-Vem är det? -Evan Kincaid.
-Jaså? Vad vill han? -Han sa att han är utanför.
Va?
-Hej. -Hej!
Jag ville säga det personligen.
Jag ska fortsätta bygget.
Bra. Det är bra.
-På ett villkor. -Vad?
Jag vill att du leder projektet.
Tja...
...det är min pappa som sköter byggbiten.
Det är sant,
men du har en egenskap som jag uppskattar mer än så.
Vad?
Du gillar inte mig.
-Ursäkta? -Du säger inte det jag vill höra.
Du ger mig fakta. Det är ovanligt i mitt yrke.
-Ditt yrke? -Att vara miljardär. Det är utmattande.
Alla vill att jag ska gilla dem eftersom de vill ha nåt av mig.
-Jag tror inte att det är sant. -Ser du? Du gillar inte mig.
Och jag gillar inte dig.
Vi är redan förolämpade, så vi behöver inte oroa oss för att förolämpa varandra.
Det är en perfekt arbetsrelation.
Ja, på nåt sätt är det logiskt.
Eller hur?
Okej, god natt, mr Kincaid.
Jag skulle bjuda in dig, men jag vill inte.
Det här blir toppen.
I nästa avsnitt:
Snallygaster, den mytiska besten i Marylands skogar.
Hörde du det?
Inte den här branta backen?
Vi klarar det.
Tommy!
Du kanske inte vill lämna dokument där nån kan se dem.
Pappa kan inte ha signerat det här, han var i Florida.
Chilin är serverad.
Använde han det här istället för salt?
Berätta, annars bryter du mot din villkorliga frigivning.
Undertextning: Josephine Roos Henriksson
Uppfattat, sir.