Tidligere i serien:
Jeg huer ikke ham entreprenøren Evan Kincaid.
Han er da vittig og dynamisk.
Jeg mødte mit nemesis.
Jeg havde svært ved at lære folk at kende, og du var uopnåelig for mig.
-Jeg tager jobbet. -Så han var sød.
Det glæder mig, at vi kan repræsentere dig, mr. Dilpher.
Vi har en adgangsbillet til Mick O'Brien.
Kender du The Bridge?
Måske vil du gerne arbejde der.
Jeg sætter pris på tilbuddet, men jeg ønsker ikke almisser.
-Du fortjener det bedste. -Også dig.
Vi finder det måske nu.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Jeg er sent på den.
-Der er vel kaffe. -Der er kaffe. Hvad synes I to?
-Borddekoration. -Til hvad?
Din søsters bryllup.
Det er oppe over. Jess har bedt om hjælp.
Vi skal have en dekoration til alle bordene.
-Jeg kan lide den der. -Hvilken?
-Den. -Den med tusindfryd?
-Ja, den der. -Ja?
-Jeg kan lide dem alle. -Det er problemet.
Jeg ved det. Jeg prøver at se alle vinkler på historien.
Som skrivelærer kan jeg ikke være dømmende.
-Jeg skal bede om din mening. -Jeg kan lide dem alle!
Okay, jeg kan lide den med det blå bånd.
-Det er også min yndling. -Godmorgen.
Godmorgen.
Fik du beskeden fra Kincaid-projektet?
Ja, ikke godt.
Jeg sms'er Larry om, at vi er på vej. Beklager.
De har fundet asbestrør i jorden,
og er de forurenede, kan de lukke ned for os.
Det er forfærdeligt.
Det skal nok gå.
Så nu er nok ikke tidspunktet til at spørge dig om en borddekoration.
Jeg kan lide dem alle.
Blåt bånd. Hej!
-Hun har god smag. -Ja, mon ikke.
Vi skal i retten i dag. Bodnar et al. mod MacLeod Industries.
Et kollektivt søgsmål. Hvor står vi?
Vi har to sagsøgere og edsvorne erklæringer fra 400 andre,
der hævder lønforskel mellem mænd og kvinder i firmaet.
MacLeod forsøger selvfølgelig at få sagen afvist.
Selvfølgelig. Hvem præsiderer?
Dommer Martinez.
-Sagde jeg noget forkert? -Nej.
Slet ikke, O'Brien.
Fortæl os endelig mere om dommer Martinez.
Han følger loven strengt.
Han er ganske pernittengrynet.
Og dygtig til golf og en god ven.
Linda og jeg har kendt Jim Martinez i årevis.
-Ham kan vi godt håndtere. -Det er jeg sikker på.
Godt.
Linda, hvorfor får du ikke O'Brien som assisterende jurist?
Han har været her i nogle måneder, så det er tid til lidt træning.
Tak.
Vil du sætte dig ned, så vi kan fortsætte?
Ja.
Vil du ikke hellere være på kontoret?
De kan lige så nemt fange mig her.
Den digitale tidsalders mirakler.
Ja.
Er du okay?
Jeg forsøger.
Der foretages jordprøver, og vi kan ikke få fat i Evan Kincaid,
så det kan jeg ikke styre. Derfor slapper jeg af og hygger mig.
Jeg havde helt glemt, hvor højt jeg elsker stedet her.
Det var her, jeg fandt kruset med Baltimore Orioles,
-som du fik i julegave. -Nu elsker jeg det endnu højere.
Se her, Mick.
Hvad er det?
Er det her Chesapeake Shores?
Det er bugten med ganske få huse. Det må være mindst 30 år siden.
Undskyld. Hvad koster det her?
Otte.
-Hundrede? -Sjovt.
Otte dollars.
Jeg giver.
Flottenhejmer.
Jeg støtter gerne kunst, der koster under 10 dollars.
-Værsgo. Tak. -Tak.
Nu ejer du et maleri.
-Tak, Mick. -Det var så lidt.
Det her er vist et Arthur Driscoll.
-Er det godt? -Ja, rigtig godt.
Det er ikke umuligt. Han tilbragte somrene her.
-Jeg har hørt om ham. -Han var stor i kunstverdenen i 60'erne.
En kommende stjerne.
-Hvad blev der af ham? -Det vides ikke.
Han holdt op med at male i 70'erne og forsvandt pludseligt.
-Der findes meget få verificerede. -Det er smukt.
Er det autentisk, er det et fund.
Sælger du det for en million, så er de otte mine.
Selv om vi alle elsker Betty, så er vi nok enige om,
at hun er ved at blive noget gammel.
Vi elsker hende, men lad os se det i øjnene:
Hun skal på pension.
Vi skal have en ny brandbil,
og kommunen har fået penge til at skænke os en på Chesapeake Shores-dagen.
Vi underviser i brandsikkerhed og viser stationen frem.
De frivillige hænger på væggen.
Og en påmindelse om, at vores triatlon er på trapperne.
Lad os så komme i gang med at sikre vores kyster.
Kaptajn.
Hør. Min bror cykler, og jeg løber. Jeg leder efter en stærk svømmer.
Tak, men min australske crawl er ikke, hvad den har været.
Kan du så måske træne mig?
-Jeg kender til dine rekorder i college. -Det er 100 år siden.
Men det vil jeg gerne.
-Ja? -Læg en tidsplan.
Få det til at ske, Karl.
-Kaldte han mig lige Karl? -Det tror jeg.
Du ligner faktisk også en Karl.
-Så det gør jeg? -En smule.
-Jeg leder stadig efter en svømmer. -Jeg skal løbe med Brenda og Tabitha.
-Dræbertrioen. -Ja, det ser godt ud.
Da vi begge løber, skal vi konkurrere mod hinanden.
-Er du bange for, at jeg slår dig? -Måske.
Mand mod kone. Det er farligt territorie.
Helt sikkert, Karl.
Meget morsomt.
Nej, jeg skal tale med mr. Kincaid. Det drejer sig om Chesapeake-projektet.
Hvornår kan han træffes?
Ikke godt nok. Jeg forstår, han har travlt.
Vi har alle travlt. Sådan gør jeg ikke forretninger.
Bed ham ringe til mig i dag, ellers er handlen droppet.
Tak.
-Sådan skal det være. -Hvordan går det, onkel Thomas?
Bedre, end hvem du nu talte med.
-Hvad drejede det sig om? -Bare en vigtig kunde.
Han skal ikke hundse med dig, og det må ikke gå dig på.
-Det går nok. -Ja?
Du har den rynke mellem øjenbrynene.
Jeg ved det. Jeg har sovet skidt.
-Det er det med Dilpher, ikke? -Jo. Ja.
Fars ry får smæk for tiden.
Vi mister kunder.
Jeg har måske lige mistet en til.
-Jeg ved ikke, hvad vi skal gøre. -Hvordan håndterer Mick det?
Han er vred, forvirret og skjuler det.
-Det ligner Mick. -Hvad laver du så i byen?
Jeg er på vej til Baltimore for at se på en ejendom.
Vi skal være til stede der.
Vi ejer faktisk en ejendom i Hampton-området.
-Det ville være et fint kontor. -Sådan skal det lyde.
Send mig detaljerne. Jeg kigger forbi og hilser på Mick.
Det vil han synes om.
-Dejligt at se dig, Abby. -I lige måde, onkel Thomas.
Hej.
Det var pokkers…
Goddag.
Vi har en travl sagsliste i dag,
så jeg vil gerne komme i gang.
Sagsnummer 559903.
Kollektivt søgsmål med påstand om urimelig løndiskrimination
mod kvindelige ansatte hos MacLeod Industries.
Ms. Nelson, godt at se dig igen.
Du vil påvise, at sagen ikke skal afvises.
-Ja, dommer. -Før vi går i gang,
så findes der love, som skal forhindre løndiskrimination.
Så hvorfor er vi her?
Det er vi, fordi MacLeod Industries
bruger forskelsbehandling og fysisk styrke
for at retfærdiggøre mindre løn til de kvindelige ansatte.
Og du argumenterer for, at kvinder er lige så stærke som mænd.
Det er jeg nu ikke så sikker på.
Tror du, jeg tager fejl?
-Hvabehar, dommer? -Hvad hedder du?
Connor O'Brien, dommer.
Connor O'Brien,
er du ikke enig i, at mænd generelt er stærkere fysisk
-end kvinder? -Jo.
Og vi har specifikt, som jeg forstår det, med lagerarbejdere at gøre.
Der bliver løftet ting, ikke?
-Jo, dommer. -Udmærket så.
Men…
Mr. O'Brien, du må komme med et stærkt argument eller pakke dine sydhavsfrugter.
Ja, dommer. Jeg…
-Jeg venter, mr. O'Brien. -Ja, jeg…
Jeg har tre søstre, dommer.
Er dit argument, at du har søstre?
Ja. Tre stykker.
Og?
Og jeg finder, at kvinder er i stand til at gøre alt, som mænd kan.
Det er en smagssag
-og ikke en formildende omstændighed. -Ikke det?
Jeg taler om en dybere styrke.
En, der ikke repræsenteres af fysisk arbejde.
Når kvinder står over for et problem,
så løser de det ikke kun. De tænker tre skridt videre.
Og de får løst arbejdet.
Det var fantastisk.
Var det?
Det var nok til, at han ikke afviste sagen.
Det har jeg aldrig set Martinez gøre.
Jeg googlede ham.
-Han voksede op med en enlig mor. -Snedigt.
Godt gået. Jeg kunne lide, at dit argument blev personligt.
Det havde du stor del i.
Ja, det havde jeg vist.
Og jeg fortalte bare dommer Martinez sandheden.
En juridisk strategi uden fortilfælde.
-Har du fortrudt købet? -Slet ikke.
Selv om signatur-hjørnet er i stykker,
så tror jeg faktisk, at det er et Driscoll.
-Har du undersøgt hans baggrund? -Han har ingen efterkommere.
Men jeg har fundet et kunstgalleri i New York.
De gav mig et gammelt nummer.
-Hvad sagde de? -Jeg ringede nogle gange.
Den ringede kun.
Ingen svar eller voicemail.
-Hvorfor prøver du ikke igen? -Jo…
-Har du et øjeblik, far? -Ja da.
Se her.
Hallo?
Ja, dav.
Jeg ringer angående en person, der hedder Arthur Driscoll.
Det er mig.
-Arthur Driscoll? -Det var det, jeg sagde.
Det er skønt at tale med dig, mr. Driscoll.
Jeg tror, jeg har fundet et af dine malerier.
Sikket held. Du skal være velkommen til at hænge det over pejsen.
Mr. Driscoll? Hallo!
Er det Evan Kincaid?
Det står der, og han vil ringe kl. 17.
Jeg hader at facetime.
Han kan være hvor som helst.
-Jeg ved ikke, hvilken tidszone han er i. -Er det stillehavstidszonen, er det 14.
Er han i London, er det kl. 22. Paris kl. 23.
Ved du alt det sådan uden videre?
-I finansverdenen lærer man den slags. -Ja.
Klokken er 15.30 nu, så vi har tid til at lægge en strategi.
Jordprøverne er… Hvad er det?
Hvor har Kincaid mit nummer fra?
Han er rig.
-Hej. -Hallo, mr. Kincaid.
-Hallo? -Du har ikke lyd på.
-Er du der? -Det ved jeg.
Mick?
Hallo, Mick?
-Hej med jer. -Hej.
Vi skulle tale sammen kl. 17.
Det er klokken også her i Newfoundland.
De har tossede tidszoner. Kan I tale nu?
-Ja. -Er det dig, Abby?
Ja, hej. Abby O'Brien.
Jeg gør mig ikke i efternavne.
Jeg er Evan, du er Abby. Ikke sandt, Mick?
Det er irriterende med den asbest.
Det lyder besværligt. Jeg trækker mig. Jeg bygger et andet sted.
Vent, mr. … Evan.
Selvfølgelig kan du bygge andre steder, men der er kun et Chesapeake Shores.
-Hvor ligger det? -Der, hvor du bygger dit hotel.
Nå ja. Undskyld. Det vidste jeg godt.
Jeg har millioner af projekter. I overført eller bogstavelig forstand.
Har du været her? Det er et af de smukkeste steder i verden.
Lige et øjeblik.
Okay, sådan.
-Hvad laver du, Evan. -Jeg klatrer på sten.
Faktisk i bjerge. Det er smukt.
Så hvorfor ringer du til os nu?
Klaus sagde, at du ønskede det. Du gjorde Klaus bange.
-Intet gør Klaus bange. -Tak går jeg ud fra.
Nu skal du høre. Jeg fornemmer dit engagement i stemmen.
-Skal vi tale sammen i morgen? -Ja.
Men hvad tid vil du ringe?
-Her på østkysten? -Glem den opringning.
-Jeg kigger forbi. -Hvabehar?
Jeg skal være i D.C. i weekenden.
Så kigger jeg forbi. Vi ses.
Han kigger forbi.
Jubi.
-Skal du have hjælp? -Hej Thomas. Ellers tak.
NATKLUB
Så du har købt The Bridge tilbage.
Jeg skulle have hovedet undersøgt.
Vi har både problemer med vvs og el.
Kyllingevingerne skulle være ret gode.
Det er de. Hvad bringer dig forbi?
Jeg har ledt efter et nyt kontor i Baltimore,
og Abby sagde, at jeres ejendom i Hampton ville være ideel.
-Gjorde hun det? -Ja.
Hvis tallene er gode, bør vi diskutere det.
Jeg har travlt. Vi har en ny kunde.
Ja, den berygtede Evan Kincaid.
Ja, præcis.
Jeg håber bare, at alle ledninger ikke skal udskiftes.
Goddag.
Er det Mick O'Brien?
-Ja. -Jeg er Luke Tatum.
Jeg gik i highschool med Abby og Kevin.
Nå, Luke. Hvordan går det? Godt at se dig.
-Ja. -Det er noget tid siden.
Ja.
-Forstyrrer jeg? -Nej. Det her er min bror, Thomas.
Hej.
Jeg vil smutte, Mick.
Men vi skal diskutere de Hampton-tal snart.
Okay.
-Godt at møde dig. -I lige måde.
Så Kevin siger, at du lige er flyttet hjem igen.
-Ja, sir. -Dine forældre var gode mennesker.
Jeg kan huske, at din far heppede på dig til både basketball og løb.
Ja, han støttede godt op.
Det gjorde han.
Det er et fint sted her.
Tak. Jeg hører, at du søger arbejde.
Ja, det gør jeg.
Det kunne være god timing. Jeg har bestemt brug for hjælp her.
Jeg kan ikke love det store. Du skal slæbe og gøre rent.
-Det er du måske ikke interesseret i. -Jo.
Godt.
Hvad er der galt med sikringsskabet?
Vi har fået et nyt lyssystem over scenen.
Nu ryger sikringerne.
-Må jeg tage et kig? -Gerne.
Der er ikke nok strøm til lysgitteret.
-Det stemmer. -Ja.
Og ensretterne er på halv styrke frem for fuld.
Har du været elektriker?
Bare lidt af hvert, du ved.
Lidt god til det hele.
-Det lyder som mig. -Jaså?
Ja.
Lad os starte i morgen, og så prøver vi det af.
-Tak, sir. -Mick.
Mick…
-Velkommen til. -Tak.
-Hej. -Hej.
Har du et øjeblik?
-Du talte med Thomas tidligere i dag. -Ja.
Og du anbefalede ham Baltimore-ejendommen, ikke?
-Ja. -Men…
Jeg ved, du mente det godt,
men fortæl mig om den slags først, okay?
Ja. Er der noget galt?
Jeg har ikke lyst til at gøre forretninger med min bror.
Vi har det så godt sammen for første gang i årevis,
så jeg synes, at vi skal holde vores forretninger adskilte.
Selvfølgelig. Ja.
Men er du…
Sikker på, at det er det, der går dig på?
Og at det ikke er Kincaid eller Dilpher?
Det er nok alle tre og måske nok mere Dilpher og Kincaid.
Far. Vil du have noget is?
-Vil du? -Altid.
Ja, jeg vil elske noget is.
Okay.
-To skeer? -Mynteis med chokoladestykker.
Tak, ms. Neary.
Nu, hvor vi har hørt fra MacLeod Industries, er det sagsøgers tur.
Hvem skal vi lytte til i dag, ms. Nelson eller mr. O'Brien?
Tak, dommer.
Mens jeg sad her
og lyttede til de fornemme advokater for sagsøgte,
så fik jeg lidt ondt af dem.
De ville have sagen afvist, og det skete ikke.
Nu, hvor vi gør os klar til retssagen,
så kan de ikke gøre andet end at håne og bagatellisere alvorligheden i søgsmålet.
Ms. Neary sagde, at de kvindelige sagsøgere
"aldrig er tilfredse", og at de "trækker offerkortet".
Det kan ikke være længere væk fra sandheden.
Eleanor Holmes Norton, der sagsøgte Newsweek Magazine i 1970,
da kvinder ikke måtte være reportere, fik det samme at vide.
Meget interessant, mr. O'Brien, men kom til sagen.
Pointen er, at det er, hvad kvinder altid får at vide, når de ønsker ligestilling.
Som i Newsweek-sagen
blev de tvunget til en underordnet rolle alene på grund af deres køn.
Det samme gælder for MacLeod Industries.
Ja, generelt set er mænd stærkere.
Mænd kan løfte mere end kvinder,
men hos MacLeod bruger de fleste mænd en gaffeltruck.
Alle kvinder, der har ansøgt om gaffeltruck-undervisning,
fik ikke lov til det. Og lad os være ærlige,
gaffeltrucken er omdrejningspunktet her, ikke?
Så det handler ikke kun om ens løn for ens arbejde.
Det handler om, at kvinder bliver nægtet chancen
for at blive bedre betalte gaffeltruck-operatører.
For at citere Newsweek-sagen:
"Alene på grund af deres køn."
Han er officielt fem minutter for sent på den.
De kommer altid for sent for at spille med musklerne.
Ja. Deres tid er vigtigere end vores.
Nå, der er I. Jeg venter gerne.
Jeg kan lide at komme en halv time før. Så sparer man tid.
-Hej Mick. -Hej Larry.
Jeg fik Larry til at vise rundt. Jeg håber, det er okay.
Det er imponerende.
-I udfører godt arbejde, Mick og Abby. -Tak skal du have.
-Jeg har prøvet det før. -Selvfølgelig. Jeg skammer mig.
Hvad er det, du står på?
Det er et hoverboard.
Jeg tænker at investere i dem, så jeg ville prøve det.
Det er sjovt.
Hvad tænker I om det med rørene?
-Er det et problem? -Det ved vi ikke endnu.
Der kommer jordspecialister fra D.C.
Jeg tror ikke, det bliver et problem.
Hvor er her smukt.
Både byen og området.
-Hvorfor kendte jeg ikke til det? -Det er en velbevaret hemmelighed.
Det burde det ikke være.
Jeg har mistet interessen.
-Hvilket? -I hoverboardet. Det er legetøj.
-Vil du have det? -Ja.
Så jordforureningen er måske ikke alvorligt.
Hvad sagde jeg?
Men det kunne det være.
Okay. Jeg kender guvernøren, så det kan vi nok ordne.
Medmindre jorden er forurenet.
Vil du have mig med i projektet eller ej?
Jeg forklarer bare fakta.
Hold da op, fakta.
-Et utroligt koncept, ikke? -Lige ud af posen.
-Sådan blev jeg opdraget. -Godt gået.
Jeg gjorde ikke så meget. Hun kom ud på den facon.
Jeg bliver hængende i nogle dage, Abby.
Så jeg kan høre, hvad de siger og lære stedet at kende.
-Det er et dejligt sted. -Ja, det er.
Det minder mig om Irlands vestkyst.
-Har du været der? -Ja, jeg har et sted.
-Selvfølgelig har han det. -Er det godt at fiske her?
-Bedre bliver det ikke. -Er det sandt?
Jeg har aldrig fisket. Det må jeg prøve.
-Er vi færdige? -Ja, det tror jeg, ikke?
Du kan få et lift ind til byen.
-Jeg har min egen vogn. -Hvorhenne?
Den er tæt på.
Mandrake, jeg er klar.
Okay. Vi ses.
De rige er anderledes.
fHan er i hvert fald.
Mange tak.
-Hej Keller. -Hej O'Brien.
-Mærker du stadig sejrens lykkerus? -På en måde.
Hold øje med hajerne.
-Er jeg ikke en haj nu? -Det får vi at se.
Du har skarpe tænder, men noget ved dig minder mere om en delfin.
-Tak, tror jeg nok. -Det var så lidt, tror jeg nok.
-Hej. -Hej.
Så at skrive memoirer? Det lyder godt. Jeg tror, de studerende vil elske det.
Godt. Skriv, hvad du ved noget om. Skriv, hvem du er. Tre tekster.
Bekendelser af Jean-Jacques Rousseau. Personlige erindringer af Ulysses S. Grant
og Alice B. Toklas' selvbiografi af Gertrude Stein.
-Jeg har helt sikkert læst en af dem. -Du skal læse dem alle.
Det skal jeg nok.
Og så skal de omdigte til litterær form.
-Ligesom med din bog? -Ja.
Må jeg stille dig et spørgsmål?
Figuren Mark Davies, var han…
Dig?
Ja.
Han var en amalgamering.
-Så det er en anden måde at sige ja på. -Ja.
Jeg skulle bruge en skurk til kapitel 10.
Det glæder mig, at jeg kunne hjælpe til.
Hvordan kom du i den akademiske verden? Jeg troede, du ville hellige dig politik.
Hvad er mere politisk end college-administration?
Hvad skete der?
Da jeg kom her som studerende,
ville jeg læse jura og stille op som politiker,
men jeg læste Den store Gatsby.
Og den åbnede min øjne, så jeg blev ved med at læse, og så blev jeg en anden.
Ja.
Du er slet ikke den, som jeg troede, du ville blive.
-Er det en kompliment? -Ja, naturligvis.
Ja.
-Hvor langt cyklede du i går? -Lidt over otte kilometer.
-Det er da flot. -Sig det til mine haser.
Jeg cyklede forbi, hvad jeg tror, er Arthur Driscolls hus.
-Jaså? -Ingen kender ham.
De tilbragte somrene her, og Nell var venner med hans kone.
Da hun døde, mistede hun kontakten.
Hvis han bor der, hvorfor banker du så ikke bare på?
Det er lettere sagt end gjort. Jeg ringede til ham, og han lagde på.
Vær ihærdig. Hvis du giver op efter et par kilometer, så når du aldrig til otte.
-Du er en god træner. -Ja.
Perfekt.
Vi ses til triatlon, skat.
Jeg sender regningen.
-Hvem er det? -Det er Evan.
Der står Mandrake.
Han er min chauffør. Min mobil er død. Jeg ville bare sige farvel.
Rejser du?
Ja, jeg spiller lidt golf, og så er jeg videre.
-Hvad med jordprøven? -Jeg vil ikke bygge.
Jeg vil ikke have bøf med myndighederne. Vi finder et andet sted.
-Hej. -Nej, det kan du ikke gøre.
-Hallo. -Hej.
-Undskyld. -Det er okay.
Men du kunne få en bøde af GMMT.
-Hvilket? -Gå, mens man telefonerer.
-Jeg hader, når folk gør den slags. -Ja.
Hvad er der galt, Abby?
Ingenting og alting. Den her tossede fyr.
Kom her.
-Hvad? -Træk vejret.
-Okay. -Alt vel?
-Ja. -Luk så øjnene.
Luk dem nu.
Nu skal du tælle til fem.
En, to, tre…
…fire…
…fem.
Så åbn øjnene.
Hvad ser du så?
-Dig. -Ja, du gør, men hvad ellers?
Sally's.
Hvad kan du lugte?
-Majsbrød. -Nemlig.
Det dufter godt, ikke?
Har du det bedre?
-Ja. -Det får vi at se.
Ja, helt klart bedre.
Godt at se dig.
I lige måde, Jay.
-Har du et øjeblik? -Til dig? Ja, hvad er der?
Er Paul Dilpher klient her?
Det er han nu.
Skulle jeg ikke vide det?
Hvorfor?
Mine forbindelser?
Skal vi tjekke alle klienter med vores juridiske assistenter?
Paul Dilpher har enorme juridiske problemer.
-Derfor skal han bruge en advokat. -Min familie er indblandet.
Dilpher beskylder min far. Det ved du jo godt.
-Gør jeg? -Er her ikke en interessekonflikt?
Vi har over 150 advokater i firmaet her.
Tror du så ikke, at der er konflikter med nogen af dem?
-Det er der vel… -Så hvad gør vi så?
Vi bygger en uigennemtrængelig brandmur om den advokat.
-Det ville så være mig. -Ja.
Du kommer ikke i nærheden af den sag.
Okay. Det sætter jeg pris på.
Du skal ikke blive distraheret. Bare fokusér på MacLeod-sagen.
Vi er meget imponerede over, hvordan du håndterede dommer Martinez.
Flot.
-Hej. -Hej.
-Har du et øjeblik, Kevin? -Ja, hvad er der los?
Jeg forbereder et kursus i skrivekunst, og…
Ja, du skal være lærer, ikke?
Nej, det var ikke sådan ment.
Du bliver en alle tiders lærer, men du er min lillesøster.
-Du spiste mudder. -Du gav mig det.
-Det var Abby, der lokkede mig. -Kan du være objektiv?
-Ja. -Alle tiders.
For jeg har signeret bøger og læst højt, men det her…
Hvem er mere dømmende end college-studerende?
-Du har ikke været i hæren. -Må jeg øve min introduktion?
Ja.
Okay.
Hej, klasse.
Jeg er Bree O'Brien… Du har ret.
-Jeg er så kedelig. -Kom her. Det var bare for sjov.
Du skal fange deres opmærksomhed.
Råb. Spring op på et bord.
-Det er ikke Døde poeters klub. -Det kunne det være.
-Okay. -Fortsæt.
Jeg ville begynde sådan her.
"Luk døren.
Skriv, som om ingen ser dig over skulderen.
Prøv ikke at regne ud, hvad andre mennesker vil høre,
men find ud af, hvad du må fortælle.
Det er kun det, du skal tilbyde."
Det sagde Barbara Kingsolver.
Det var fremragende, Bree.
-Mener du det? -Ja, du fangede mig totalt.
Tak.
Okay.
-Jeg skylder dig en tjeneste. -Ja?
-Giver du frokost? -Ja da.
Jeg kender en café, der serverer dejligt mudder.
Lækkert.
-Ja? -Mr. Driscoll?
-Jeg vil ikke belemre dig… -For sent.
Jeg er kvinden, der ringede til dig om et af dine malerier,
og jeg håber på, at…
Kan du bekræfte, at du har malet det her?
Desværre, ja.
Det er smukt.
Hvor meget betalte du for det?
-Otte dollars. -Det var for meget.
Jeg er snart tilbage.
Luke, har blikkenslagerne bekræftet?
Jeg har selv ordnet køkkenvasken.
-Alle tiders. -Hey.
Må jeg lige tale med dig?
Ja da.
-Gider du passe baren, Kevin? -Ja.
Mick, jeg værdsætter virkelig, at du har givet mig jobbet.
Men…
Jeg har ikke været helt ærlig over for dig.
Ikke det?
Nej. Jeg… Jeg har begået nogle fejl førhen.
Det er fortid nu, men jeg prøver stadig at gøre det godt igen.
Okay.
Men hvis jeg skal arbejde her, så skal du underskrive nogle formularer.
Hvilken slags?
Bare at jeg arbejder her, og at du er min arbejdsgiver. Småting.
Men det gjorde jeg ikke på mit sidste arbejde, så det blev et problem…
Jeg blev fyret.
Jeg lytter.
Jeg har en tilsynsværge, som jeg skal henvende mig til en gang om måneden.
En tilsynsværge?
Hvis det er et problem, er det okay.
Jeg forstår det godt. Jeg er vant til det.
Kors.
Måske er det her en stor fejltagelse. Undskyld, jeg ville ikke…
Luke.
Luke!
Hallo, Luke. Hør her.
Du kan ikke bare smide sådan en bombe og ikke forvente nogen reaktion.
Jeg forstår det godt.
-Du har ret til at være vred. -Jeg er ikke vred, men forvirret.
Jeg er entreprenør, så jeg har arbejdet med tidligere dømte.
Nogle af de bedste har været inde at sidde.
Men du skal være ærlig over for mig.
Hold så op med at flygte og tal med mig.
Sig, hvad der skete.
Okay.
Jeg skulle på college og blive læge.
Min far døde af et hjerteanfald.
Og min mor… hun knækkede midt over.
Nogen skulle passe på hende, så jeg fik et job på et lager.
Det gør mig ondt med din mor.
Jeg lod det gå mig på.
Og jeg…
Jeg begyndte at drikke…
…for meget.
Det er i det store hele det.
Ja, på nær det med fængslet.
Ja, men…
Da min mor gik bort…
…så mistede jeg virkelig kontrollen.
Jeg sad på en bar og drak.
Der var den her fyr, der voldbagede på barpigen.
Så jeg bad ham om at slappe af.
Sproget var lidt grovere end det.
Nå, men han slog mig.
Og jeg slog igen.
Det virkede som det rigtige at gøre.
Han faldt tilbage og slog hovedet mod bardiskens hjørne.
Han var tæt på at dø.
Heldigt for dig, han ikke døde.
Det ville have været uagtsomt manddrab eller mord.
Men jeg fik tre år for vold…
…og et år skåret af for god opførsel.
Det var så det hele.
Okay.
Nu ved jeg det.
Hør, Luke. Du kommer herind og passer dit arbejde,
og så skal vi nok finde ud af det her, okay?
-Mener du det? -Ja.
Virkelig.
Og nu har du vist en vagt at færdiggøre, ikke sandt?
Jo.
Hey.
-Ja? -Glem ikke dine nøgler.
-Der er du. -Hej.
-Vil du afslutte? -Nej.
Mandrake sagde, du spillede golf, men han ville ikke sige hvor.
-Det her var det sidste sted. -Klogt af dig.
Jeg foretrækker at putte. Det er hurtigere og mere underholdende.
-Kan du lide at være excentrisk millionær? -Milliardær.
Og jeg var lige så excentrisk, da jeg var fattig.
-Men så syntes folk, jeg var irriterende. -Det har jeg svært ved at tro.
Trækker du dig ud af handlen?
-Hvorfor skulle jeg ikke? -Jeg kan give dig mange grunde.
Jeg har kun tid til én.
Okay. Du starter din hotelkæde op, og det her bliver din slutsten.
Tæt på D.C. og Baltimore, og kyststrækningen er smuk.
Ja, den er flot, men rørene…
Det kan ordnes. Jeg har talt med min ekspert.
Forureningen er minimal. De kan grave dem ud og erstatte dem.
-Prisen er… -100.000?
-Mindre end det. -Og synes du, jeg skal gøre det?
Det ville være klogt.
Nu skal du høre.
Hvis jeg putter den her, så skal jeg overveje det.
Er det sådan, du træffer dine store beslutninger?
Det er sådan, jeg træffer den her.
Der kan man bare se. Jeg vil overveje det, Abby.
-Tak, mr. Kincaid. -Evan.
Jeg bruger ikke fornavne. Det er for besværligt.
Abby havde ramt plet med den Baltimore-ejendom.
Gør hende til partner.
Rammer vi tallene, kan grunden være god for dig.
Jeg fatter ikke, du ikke kan lide Lowery som arkitekt.
Jeg fatter ikke, du gør. Hans stil er frygtelig.
Vi arbejdede på lægeklinikken i Charlotte,
og han var den største hovedpine.
-Det skulle komme fra dig. -Ikke desto mindre.
-Hvad laver I? -Vi ser på gamle billeder.
Vi prøver at finde nogle billeder af Jess, vi kan bruge til brylluppet.
-Forhåbentlig nogle pinlige. -Det kunne du tænke dig.
Apropos pinlig, vil du se din far og onkel som teenagere?
Ja.
Det hockeyhår, far.
Tænk, jeg syntes, de bakkenbarter var seje.
-Mit overskæg var flot. -Ikke det mindste.
Jeg var for vild.
-Se her. -Manner.
Det er os to i Appalacherne.
-Kan du huske det, Mick? -Ja, i '67.
Hvem kan glemme det? Det er vores bedste tur.
Jeg er enig. Det var en fantastisk vandretur.
Hvor havde vi det sjovt.
Kun os og vildmarken.
I kunne ikke gå 15 kilometer i dag.
Selvfølgelig kan vi det.
Vi kunne gå hele turen uden problemer.
Det ville jeg gerne se.
Hvorfor ikke? Det er rent faktisk en god idé.
-Er du med på den? -Ja, hvis du ikke forsinker mig.
-Det var da dig med de ømme fødder. -Du fik skinnebensbetændelse.
Okay, så lad os gøre det i weekenden.
Så kan vi fikse detaljerne ved projektet, mens vi vandrer.
-Har du stadig udstyret? -Måske. Jeg droppede turene derefter.
Lad os se efter.
-Godt gået, mor. -Ja.
Din far har brug for at komme væk fra arbejdet.
Det vil enten bringe brødrene tættere sammen…
Eller de slår hinanden ihjel.
Det vil tiden vise.
Se det her, skat.
-Se den permanentkrølning. -Vild med den!
-Det viser du ikke til nogen. -Du er nuttet.
-Hvem er det? -Evan Kincaid.
-Hvad vil han nu? -Han er udenfor.
Hvad?
-Goddag. -Hej!
Jeg ville give dig besked personligt.
Jeg vil starte byggeriet.
Det er godt at høre.
-På én betingelse. -Og det er?
Du skal styre projektet.
Tja…
Det er min far, der står for byggeriet.
Det stemmer.
Men du har en kvalitet, jeg værdsætter højere end det.
Og hvad er det?
Du kan ikke lide mig.
-Hvabehar? -Du siger ikke det, jeg vil høre.
Du giver mig fakta. Det er sjældent i min branche.
-Din branche? -At være milliardær. Det er udmattende.
Alle vil have, jeg skal kunne lide dem, fordi de vil have noget ud af mig.
-Det tror jeg ikke, er sandt. -Kan du se? Du kan ikke lide mig.
Og jeg kan heller ikke lide dig.
Vi skal ikke bekymre os om at fornærme hinanden, for det er vi allerede.
Det er det perfekte samarbejde.
Ja, på en eller anden måde giver det mening.
Ikke sandt?
Så må du have en god aften, mr. Kincaid.
Jeg inviterede dig gerne ind, men jeg har ikke lyst.
Det her bliver alle tiders.
Næste gang:
Snallygasteren, det mytiske uhyre fra Marylands skove.
Hørte du det?
Stejlere, end jeg husker det.
Den klarer vi…
Tommy!
Du skal ikke have dokumenter liggende fremme.
Se underskriften. Det kunne ikke have været far, for han var i Florida.
Så er der chili.
Brugte han det her i stedet for salt?
Siger du det ikke, forbryder du dig mod din prøveløsladelse.
Undertekst oversat af: Jens Bom
Det er forstået.