Tidigare i Chesapeake Shores:
Välkommen hem, älskling!
-Jerome Trask. -Nej!
-Jag vet inte vem det är. -Min ärkefiende.
Jag ska träffa honom. Jag ska vara den bästa
dramatikern universitet nånsin sett.
Det är ett stort ansvar att bli medlem av en familj som familjen Peck.
-Se till att dina rättigheter är tydliga. -Ett äktenskapsförord.
-De försöker bygga ett fall mot oss. -Det finns inget "oss".
-Min advokat kommer att höra av sig. -Luke Tatum, hur är det?
-Efter high school så... -Försvann jag?
Det var en avskedskyss, eller hur?
Så hur var det i London?
Det såg fantastiskt ut i videorna du skickade.
Det var det.
Vänta, träffade du Simon?
-Ja, vi åt middag några gånger. -Jaså?
Middag med honom och hans nya flickvän.
Det är okej.
Vi har båda gått vidare, och hon är jättetrevlig.
Vad fint.
Väldigt vuxet av mig.
Men jag blev arg på mig själv för att jag hade sån hemlängtan.
-På riktigt? -Jag var där i fyra dagar och sen...
Vad gör du?
Bry er inte om mig, jag provar bara mina bröllopsskor.
Ja, självklart.
Många provar dem en gång och de passar. Toppen.
Men man måste ha dem hela dagen.
Posera och dansa i dem.
Om inte man bryter in dem, får man brudblåsor.
Brudblåsor.
Fortsätt, låtsas att jag inte är här.
Okej.
-Så du hade hemlängtan? -Ja.
Trots att pjäsen gick bra, var jag nervös hela tiden.
Jag bara...
Jag ville komma hem. Konstigt, va?
Nej, vi är här.
Okej, bruden. Hur går det med skorna?
-Bra. Hur ser de ut? -Fantastiska.
Fenomenala.
Frågan är om du kan dansa i dem.
-Kan hon? -Kolla där.
Cha-cha-cha.
Dansar du eller försöker du sparka in en dörr?
Okej, vet ni vad?
Få ut allt nu, för på min bröllopsdag, måste ni vara snälla mot mig hela dagen.
-Uppfattat. -Jag menar det.
Inte bara lite, hela dygnet. Båda två.
Självklart!
Men vi är alltid så snälla.
Ja, förutom när du dansar.
Kan ni hämta vin?
Nåt doftar underbart.
-Morfar har gjort frukost. -Helt själv.
Jag är en morfar med många talanger.
När jag var liten, brukade morfar göra pannkakor
med blåbär till ögon, näsa och leende.
-Är det vad det ska vara? -Jag trodde att det var ett spöke.
-Ett leende spöke. -Tack.
God morgon, familjen!
-God morgon! -Hej.
-Pannkakor! -Morfar har gjort dem.
Du gör fortfarande smileys.
Ser ni? Hon visste vad det var.
Jag behöver kaffe först.
Jag är på London-tid. Jag vet inte om det är morgon eller kväll.
Jag är utmattad och spänd på samma gång.
Jag behöver min blå tröja med pärlknappar.
Min blå tröja? Du får låna den.
Vi får enas om att vara oense.
Jag ska luncha med familjen Peck innan de åker hem,
och jag måste se Peck-aktig ut.
Har de sagt nåt mer om att ha ett europeiskt bröllop?
Nej, de har gett upp.
Jag trodde inte att Dennis Peck var typen som gav upp.
David satte ner foten. Han är också en Peck.
Tjejer, det är dags att göra sig redo för skolan.
Tack för morfarskakorna.
Varsågod.
Ha det bra, mina damer.
Tack.
Jag har ett problem.
Paret Peck lämnade det här i mitt rum.
Vad är det?
Ett äktenskapsförord.
Det var det jag trodde.
Har du berättat det för David?
Nej, han skulle bli galen.
Tänker du berätta det?
Jag skulle kunna göra det,
eller så struntar jag i det och hoppas att problemet försvinner.
-Funkar det nånsin? -Ibland.
-De här är till dig, Bree O'Brien. -Tack.
-Vad gör du uppe så tidigt? -Jag har det där mötet om lärarjobbet.
-Just det. -Bree.
-Du skulle bli en utmärkt lärare. -Vi får se.
Avdelningschefen har flyttat mitt frukostmöte till eftermiddagen.
Det är så typiskt honom. Han jävlas redan med mig.
-Känner du honom? -Jag känner honom.
Jerome Trask, Brees high school-ärkefiende.
Var inte han ordförande i debattklubben?
Ja, hur...? Minns du Jerome Trask?
Man minns alltid folk som var otrevliga mot ens barn.
-Tack, pappa. -Varsågod, raring.
Jag måste göra mig klar för jobbet
Min nya partner är en riktig slavdrivare.
Intressant, min nya partner är exakt likadan.
Det är inte sant.
Anmäl er till strandstädardagen.
Sköldpaddor kan inte rädda sig själva, de har inga händer.
God morgon, Caitlyn och Carrie Winters.
God morgon, mr Ross.
Okej, tjejer. Vi ses här klockan fyra för taekwondo.
Snyggt.
Jag älskar er.
God morgon, Abby O'Brien Winters.
God morgon, mr Ross.
Jag hoppas att jag får tillbringa
dagen med dig och tjejerna på stranden imorgon.
Jay, det är nog ingen bra idé.
Andas. Det är en skolaktivitet, inte en dejt.
Strandstädardagen?
Just det. Jag glömde det.
Men om du antyder att du vill att jag ska bjuda ut dig...
Räddad av klockan.
Hejdå.
Ska du och dina systrar verkligen anmäla er till triathlon?
Jag tror det.
Imponerande.
Er mamma kanske också anmäler sig.
Gör det!
-Familjen överprestera, va? -Hit med näven.
Hur är det, älskling?
Bra!
Nej, det är toppen.
-Bättre än nånsin. -Toppen.
Jag ska köpa kaffe åt oss.
Det gör jag gärna, men är du säker?
Jag är säker.
Säker på vad?
Trace ska...
Jag ska sälja min halva av bron till din pappa.
Ska du?
Jag ska lämna Chesapeake Shores.
Jag låter er prata.
Det behöver du inte göra.
Jag måste göra det.
Jag behöver nåt nytt,
ett nytt ställe.
Gör inte det på grund av mig.
Jag stannade här på grund av dig.
Allt här påminner mig om dig.
Jag är ledsen för det jag sa häromdagen.
Var inte det.
De behövdes sägas.
Ja.
Men du hade rätt.
Jag har jagat spöken.
Jag behöver en nystart.
Var?
Jag löser det.
Ta hand om dig, Abby.
Varsågod.
Tack.
Koffein är toppen.
Det är okej om det tar ett tag.
Vad?
Att må bättre.
FÄRSKA GRÖNSAKER
Vi behöver aubergine till min parmigiana.
Dina föräldrar verkar ha accepterat att vi gifter oss här.
Verkar ha.
-Med betoning på "verkar". -Ja.
Det ska bli så skönt när mina föräldrar åker efter lunch
och det bara är du och jag.
Ja.
Jag hade ett långt samtal med din mamma.
Jaså? Det är bra.
Eller är det?
Ja, hon ser fram emot att ha mig i familjen.
Om du får slut på saker att prata med henne om,
fråga bara om henne.
Det är hennes favoritämne.
Perfekt, det kan jag göra.
Eller så kan du fråga om hennes Lalique-samling.
Hon kan prata i timtal.
Uppfattat.
Förlåt, vad sa hon till dig?
Hon sa åt mig att ta hand om dig.
Jaså?
Vad trevligt.
ÅRLIGT TRIATHLON
Hej, Abby.
Hej.
Tack.
Vad är en Lalique?
Ursäkta?
Davids mamma samlar på dem, och jag vet inte vad det är.
Har du frågat Siri, Alexa eller Google?
-Jag hoppades få hjälp av en människa. -Du är så gammaldags.
Hur går det med pappa?
Det går faktiskt rätt bra.
Det var skakigt i början,
men när man tar nån som är envis och inte accepterar ett nej...
-Och parar ihop henne med pappa... -Du är så rolig. Jag fattar.
Ja, vi bråkar mycket, men jag tror att det är bra för oss båda.
Det får ut oss ur vår bekvämlighetszon.
Jag gillar min bekvämlighetszon.
Den är bekväm.
Okej, jag måste till jobbet, med pappa.
Jag måste ta reda på vad en Lalique är.
Jag säger bara att det kanske inte är läge att fortsätta med projektet nu.
Visst, men du bad mig göra en ny planlösning förra veckan.
-Ja, men... -Vad förändrades?
Bara ekonomin och...
Jag vet att du träffade Quigley's.
Så du väljer en annan entreprenör, varför?
Jag har känt Mick i åratal...
Så det är Dilpher-grejen.
Det är bara...
Det passar inte just nu.
Jag vill bara ta en sista titt innan vi åker.
Allt är så...
Rockwellian är ordet du söker.
Jag tänkte snarare Andrew Wyeth-ian.
Okej. Flyget går om en timme.
-Jag hämtar väskorna. -Jag hjälper dig.
-Ska vi hjälpa dem? -Nej, de fixar det.
Vi har ett bröllop att planera.
Ja, det har vi.
Här i Chesapeake Shores.
Misstycker du?
Faktiskt så...
...är jag lättad.
Har du hunnit titta på pappren jag gav dig?
Ja.
Det står i princip bara att du ska gå med i familjen Peck,
att du står under vårt beskydd.
Ja.
David sa att du samlar på Lalique-kristaller.
Ja, det gör jag.
-Är du en anhängare? -Ja.
Lalique grundades 1888
och har överlevt som den ultimata symbolen för fransk lyx.
Bra sagt.
Bilen är packad.
Jag lämnade nåt i ditt rum.
Mer pappersarbete?
Kalla det...
...en överraskning.
Jag träffade precis Taylor Martin.
-Okej? -Han ska använda en annan firma.
Va?
Varför?
Dilpher-grejen.
Det är det tredje jobbet vi har förlorat på en månad.
Ja, jag vet.
Det är därför jag tror att vi måste vidga våra vyer.
Vi borde köpa en liten betongleverantör.
-Satsa på ett takläggningsföretag... -Det är inte läge att expandera.
Pappa, på dagens marknad,
har byggare som diversifierar större chans...
Trots alla projekt vi har förlorat, har vi fortfarande mycket att göra.
Vi har Chang-höghuset i Alexandria.
Vi har Kincaid-projektet här. Det går bra för oss.
Jag håller med.
Jag vet hur hårt du har jobbat,
men du måste fortsätta bygga företaget, vad som än händer.
Vi måste titta på byggplatsen, så vi kan väl prata om det på vägen?
-Okej. -Okej.
Vi kommer att lösa det här.
Jag har nåt att visa dig.
En ny namnskylt.
ABBY O'BRIEN ORDFÖRANDE
Ordförande?
-När lät du göra den? -För några år sen.
Visste du att jag skulle jobba med dig?
Nej, men jag hoppades.
Menar du att innerväggen är här?
-Det stämmer. -Nu fattar jag.
Hej, hörni!
Ni känner min dotter Abby. Hon är min nya partner.
-Självklart. -Hej.
Hon har bra idéer för företaget.
-Toppen. -Du måste vara stolt.
Kan vi prata i enrum?
Jag ska titta till Bobcat.
-Jag följer med. -Nej, stanna här.
Ni kan säga det ni vill säga framför min partner.
Vi har hört några saker och är bekymrade.
Jag vill prata i enrum om Dilpher-grejen.
Jaså?
Alex Johnson och Cole Larson.
De namnen har jag hört i evigheter.
Ni har gjort många affärer med oss.
Ja, det har vi.
Lägenhetsprojektet i Alexandria.
Lägenhetskomplexet i Bethesda.
Och många andra.
Det stämmer.
Har ni nånsin haft problem?
Har ni nånsin fått klagomål om byggnationerna eller förlorat pengar?
Har det nånsin varit en fråga
om huruvida O'Brien Construction and Development har byggt nåt
under högsta möjliga standard?
Nej, men...
Och jag minnas att min pappa tog en risk med er.
-Han trodde på er innan ni gjorde det. -Ja.
Han gjorde den dealen med en handskakning och en blick.
Kan ni inte göra detsamma för honom?
Det här är vårt företag, Mick.
Det är allt vi har.
Vi kan inte ta risken.
Det var ett fint tal, Abby.
Det fick dem inte att ändra sig.
Nej, men det kändes bra att höra.
Hej, Luke.
Hej.
-Är det allt? -Ja, tack.
Du känner väl till The Bridge?
Min pappa driver det nu,
och han behöver hjälp.
-Gör han? -Ja.
Jag undrade om du var intresserad av att jobba där?
Tack, men som du ser, tar min karriär verkligen fart här.
Ja... Jag vet att du har ett jobb, men...
Jag uppskattar erbjudandet, men jag är inte ute efter välgörenhet.
Här har du växeln.
-Vi ses, Luke. -Ja.
-Hej, pappa. -Hej, älskling!
-Vårstädning? -Ja.
London lärde mig om mina modemissar, så jag ska lämna det i donationslådan.
Det är alltid bra.
Har du bestämt dig angående lärarjobbet?
Inte än. Jag måste träffa avdelningschefen.
Jerome Trask, din fiende i tvåan.
Nemesis.
Helen Sturges var min fiende i tvåan.
Jag borde inte oroa mig. Det var för en miljon år sen, men...
...Jerome Trask fick mig alltid att känna mig mindre värd.
Mindre värd?
-Ja, som en bokmalsnörd. -Jag trodde du var stolt över att vara en.
Ja, men på mina egna bokmalsvillkor.
Varför pratade du inte om det?
Det gjorde jag.
Nej, du skämtade om det, men jag visste inte att det sårade dig.
-Om jag hade vetat... -Jag ville inte att du skulle veta.
Varför inte?
För att...
Jag vet inte. Du var stolt när jag kom hem med högsta betyg,
och jag ville inte att du skulle veta att jag hade det tufft.
Du hade så mycket på gång med mamma som stack och ditt företag.
Jag vet att jag inte alltid fanns där, och jag är ledsen för det,
men även utan högsta betyg, har du alltid varit min strålande flicka.
Jag älskar dig.
Tack, pappa.
Okej.
DONERA HÄR CHESAPEAKE SHORES CARES
Luke?
Luke Tatum?
-Ja? -Bree O'Brien.
-Hej. -Hej.
-Hur är det? -Bra nu.
-Nu? -Ja, när jag kom över min hjärtesorg.
Din vad?
Du minns mig verkligen inte. Jag är Kevin O'Briens lillasyster.
Wow. Nej, jag kände inte igen dig.
Ja, jag vet, tandställningen la på fem kilo.
Jag var lite kär i dig.
Du visste uppenbarligen inte att jag existerade.
Det var mycket jag inte visste.
Du verkar ha återhämtat dig fint.
Ja, familjen O'Brien är ett motståndskraftigt gäng.
Har du flyttat tillbaka?
Ja, för tillfället.
-Välkommen hem. -Tack.
-Vad gör du nuförtiden? -Lite olika saker.
Din...
Nån erbjöd mig ett jobb i morse. Jag vet inte om jag ska ta det.
Ibland är förändring bra.
-Ibland? -Ja, ibland är det inte det.
Du kanske har rätt.
Jag kollar nog upp det.
Det var så lite.
"Med tre ord kan jag sammanfatta allt jag har lärt mig om livet:
Det går vidare."
Robert Frost.
Det stämmer.
Coolt.
Kul att se dig.
Ja.
-Vi ses. -Vi ses.
Okej.
-Hej! -Jess, vad gör du här?
Jag är en bra moster.
Jag ska se mina syskonbarn lära sig att sparka på saker.
-De är duktiga. -Ja.
Jag vill tro att de får det från mig. Jag gick på karate på college.
Gjorde du?
Det var min hemlighet. Jag tyckte att jag var rätt tuff.
-Hade du svart bälte? -Nej.
Jag slutade på orange.
-Har de orange? -Ja.
Orange är schysst.
-Pratade du med David? -Jag kunde inte.
Hon bättrade på affären.
-Vad är det? -Mrs Peck...
Deirdre lämnade det i mitt rum.
Är det äkta?
Jag hoppas inte det! Varför tror du att hon lämnade det?
-Det är uppenbarligen en muta. -Ja.
-Men det är en bra muta, eller hur? -Ja!
Den legendariska Bree O'Brien.
Jag antar det.
Hej, Jerome.
Det är bara Jerry nu.
Du är säkert trött på att höra det, men jag älskade din bok.
Nej, jag tröttnar aldrig på att höra det.
Jag såg även din pjäs i Baltimore.
Den fick mig att gråta.
-Ja. -Tack.
-Ska jag visa dig runt? -Visst.
Du har gjort fantastiska saker med ditt liv.
Jag tror att du kan lära våra studenter så mycket,
om du är villig.
Visst.
-Ja, vi kan prata om det. -Bra! Toppen!
Ärligt talat visste jag inte om du skulle komma idag.
Varför inte?
Vi kom inte direkt överens i high school.
Nej.
Jag tog det inte personligt.
Ursäkta, tog du...? Tog du det inte personligt?
Att du inte gillade mig.
Jag var inte trevlig i high school...
Jag gillade inte dig för att du inte gillade mig först.
-Va? -Ja!
Nej! Jag...
Jag hade svårt att lära känna folk i high school,
och du var så smart och...
-Och? -Bara "och".
Du var för bra för mig, som man säger.
Kom igen. Jag var inte för bra för nån.
-Tror du inte det? -Nej.
Jag ville bara bli accepterad på mina egna villkor.
High school är inte det bästa stället för det.
Det är sant.
Men får jag fråga en sak?
Varför jag inte valde dig till debattlaget?
Ja!
För att jag visste att du var bättre än jag.
Som jag sa, jag var inte särskilt trevlig i high school.
Och nu?
Jag försöker.
-Okej. -Låt mig visa dig biblioteket.
-Visst! -Det är väldigt fint.
Ja, nej...
Så Trace ska lämna stan? Varför sa han inget till nån?
-Han sa det till mig. -Och mig.
-Jag visste om det. -Jag med.
Visste du?
Jag visste inte.
Så han tänkte dra utan att säga hejdå?
Det var planen, men familjen O'Brien förstörde allt.
-Det är såna vi är. -Det är sant.
Det är inte bara vi.
Alla kom för att vinka av dig.
Kom och skåla med oss.
Kanske om en stund.
Du betyder mycket för många. Det borde du veta.
Ska jag hämta en runda till? Huset bjuder!
Trace, kan du hjälpa mig?
-Ja. -Tack.
Sju öl. Huset bjuder.
-Du behöver inte göra det här, Mick. -Nej, jag vill.
Jag vet att det alltid har funnits en barriär mellan oss.
Det kanske är mitt fel.
Fäder och döttrar, du vet?
Men jag har alltid respekterat dig.
Detsamma.
Du vet,
det finns stunder i en persons liv då allt verkar stanna upp,
och alla vägar är återvändsgränder.
Men det finns alltid en annan väg.
Jag vet att du kommer hitta din.
Tack.
Tack, Mick.
Ingen orsak. Vi tar drickan så vi kan skåla för dig.
Ge mig ett ögonblick. Jag kommer strax.
Skynda dig. Jag vill inte glömma mitt smarta tal.
Det blir inte detsamma utan Trace.
De här kycklingvingarna kunde vara bättre.
Den nya managern kanske anlitar dig som konsult.
Det kunde vara värre.
Drickan är på väg.
-Vart tog Trace vägen? -Han kommer strax.
Nej, han kommer inte tillbaka.
-Vad menar du? -Han gillar inte avsked.
-Hej. -Hej.
-Får jag göra dig sällskap. -Självklart.
Det här var min favoritstund varje dag.
När ni var små och tryggt nedbäddade i sängen,
brukade jag komma hit för att titta på stjärnorna.
Och dricka ett glas vin.
Jag behövde det efter att ha lagt er.
Var vi besvärliga?
Bra besvärliga.
Men du var värst.
"Berätta en till historia.
Ge mig lite vatten.
Berätta hur universum fungerar."
Som du alltid sa: "Hårt arbete och kärlek."
Gjorde jag? Jag var en rätt smart pappa.
Ja...
...det var du.
Men jag jobbade för hårt, va?
Jag fanns inte alltid där för er.
Nej.
Men nu när jag är förälder, vet jag att inget är perfekt.
Ibland förlorar man, ibland vinner man.
Det jämnar ut sig.
Jag hoppas det.
Vill du prata om det?
Måste jag?
Inte om du inte vill.
Jag är bara ledsen.
Men jag är okej.
Jag menar...
Jag är faktiskt bättre än okej. Jag...
Jag ser fram mot att se vad som händer härnäst.
Det är en bra känsla.
Ja.
Minns du grejen som alltid fick mig att somna?
Det hemliga vapnet.
Det funkar inte om båda sjunger den, va?
Jo, det tror jag.
-Det var toppen. -Herregud.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också, pappa.
Ännu en vacker dag i paradiset.
Jag måste prata med dig om nåt.
Vad är det?
Det var en bra idé att skaffa höns.
-Folk älskar färska ägg. -Tack.
Jag har döpt dem.
Vilka är de två?
Det är Original och det är Crispy.
Sluta!
Förlåt. Han är vanligtvis en snäll person.
Då vill du nog inte träffa Orange och Teriyaki.
Sluta!
Nu är jag hungrig.
Mamma, titta! Den är så klar.
Den är vacker. Du måste lägga den i din samling.
Kul att se dig och tjejerna hjälpa till att städa stranden.
Självklart, det är en god sak.
Ja, vi måste alla göra vår del.
-Vi är glada att vara här. -Jag med.
Så, hur mår du?
Bra.
Jay, tack för att du är en så bra vän.
Ja, du är värd det.
-Mr Ross! -Ja?
Titta vad jag hittade.
Vad är det?
Det är en hajtand.
De byts ut hela tiden, så det växer hela tiden nya.
Den här ser ut att tillhöra en sandtigerhaj.
De simmar väl här?
Ja, ibland. Men de attackerar aldrig folk.
-Jag önskar att jag kunde se en. -Det kanske du gör, en vacker dag.
Jag är bra på två saker: barn och hajar.
Det ska jag minnas.
Ännu en strandstädardag, och familjen O'Brien gjorde sitt.
Det är det vi gör.
Minns du strandstädardagen när Jess blev så solbränd?
Du såg ut som en hummer i en vecka.
Hur kan jag glömma det?
-Du glömde aldrig solkräm efter det. -Nej.
Jag mötte min ärkefiende igår.
-Jaså? -Och?
Det var inte så hemskt. Jag tar nog jobbet.
Det är undervisning av masterelever, och det är bara en termin, så...
-Det är toppen. -Och helt oväntat.
Jag måste tänka om alla mina high school-år. Det är...
Jag undrar vad mer jag kan ha haft fel om.
Med åldern kommer visdom.
Så han var söt, va?
Söt? Vem...?
Nej, han var inte söt.
Vad pratar du om? Han är inte söt. Va? Söt? Nej.
Okej!
Säger du det så.
-Han var söt. -Han var söt.
Ja!
Bra jobbat.
Jag måste berätta en sak.
Måste du?
Jag ville berätta det tidigare, men jag visste inte hur du skulle känna.
Sen bestämde jag att även när det blir svårt,
vill jag inte dölja nåt för dig.
Det låter allvarligt.
Din mamma bad mig att signera ett äktenskapsförord.
Gjorde hon?
Hon sa att det var för att skydda mig.
Men jag tror kanske det var för att skydda...
Dem.
Okej.
Det är typiskt mina föräldrar.
Varför ska du signera ett?
Du borde skriva på ett om nån.
Du var kock när jag träffade dig. Jag hade ett framgångsrikt företag.
Inte så framgångsrikt. Du betalade mig inte på några månader.
Okej, du var med i startgropen av vad som skulle bli ett framgångsrikt företag.
Ja, det är sant.
Vad ska jag göra? Ska jag signera det?
Det är för sent. Jag har redan bränt det.
Va?
Visste du om det?
Jag hittade det i eftermiddags under en trave handdukar i tvättstugan.
Förlåt, jag borde ha berättat det.
Jag ska aldrig undanhålla nåt från dig igen.
Hon gav mig också ett armband.
Jag tror att det var en muta.
Det är inte äkta. Då hade det kommit med beväpnade vakter.
Vad gjorde du av det?
Jag vet inte. I bilen, i handskfacket, tror jag.
Jag ville inte ens tänka på det.
Det var min moster Carols. Hon och mamma ville att du skulle ha det.
Vad fint.
Och det är äkta.
Va?
Vad?
Det är min flicka.
Du, pappa...
...när visste du att jag skulle jobba med dig?
Du sa det när du var sex år.
-Va? -Du sa att vi skulle bli partners.
Du lät till och med göra visitkort.
"Abby och pappa O'Brien."
Jag var visst profetisk.
Du sa också att du skulle bli USA:s president.
Jag hade rätt till hälften.
Du är fortfarande ung.
-Du slutar aldrig, va? -Det hjälper mig att slappna av.
Får jag slå mig ner?
Ditt namn står på den.
Du...
...hur lång tid tog det att komma över uppbrottet med Georgia?
Ett tag, syrran.
Ett bra tag.
Du är stark.
Jag vet.
Jag menar det.
Det är aldrig lätt att avsluta saker.
Nej.
Tänker du dra utan att säga hejdå?
Vad har vi inte redan sagt till varandra genom åren?
Vi har nog aldrig sagt adjö.
Det är sant.
Vart ska du, Trace?
Jag vet inte.
Jag tror att det är nåt som saknas inuti mig.
Jag försökte hitta det i min musik och i oss.
Nu ska jag försöka hitta det i mig själv.
Lycka till.
Pussa tjejerna från mig.
De kommer att sakna dig.
Jag kommer att sakna dem...
...och dig.
Du förtjänar det bästa, Abby.
Det ska du veta.
Du också.
Nu kanske vi hittar det.
Jag ska berätta vad farmor sa efter mitt uppbrott.
"Man läker inte om man går tillbaka till det som knäckte en."
Det är ett bra råd.
Du vet hur irländarna är.
Vi gråter ut, drar ett skämt och låter det rinna av.
Jag önskar att jag var mer irländsk.
Det gör vi väl alla?
Undertexter: Josephine Roos Henriksson
I nästa avsnitt:
Du kan väl ta O'Brien som biträdande?
Det är dags för honom att få praktik.
Det finns väldigt få O'Driscoll. Det är ett fynd.
Vi äger ett bygge i Hampton. Det skulle passa som kontorsbyggnad.
Jag vill inte göra affärer med min bror. Jag vill att du pratar med mig först.
Gillar du att leka excentrisk miljonär?
Miljardär. Jag var lika excentrisk som fattig.
-Jag hörde att du söker jobb. -Jag begick några misstag.
Jag har inte varit helt ärlig mot dig.