Tidligere på Chesapeake Shores:
Velkommen hjem!
-Jerome Trask! Ja. -Nei!
-Hvem er det? -Erkefienden min.
Jeg møter ham og blir den beste gjestekunstneren universitetet har sett.
Det er et stort ansvar å bli en del av Peck-familien.
-Du bør ivareta dine rettigheter. -En ektepakt.
-De vil bygge en sak mot oss. -Det er ikke noe oss.
Du vil høre fra advokaten min. -Luke Tatum? Står til?
-Du bare… -Forsvant jeg?
Det var et farvelkyss, ikke sant?
Hvordan var det i London? Videoene du sendte så fantastiske ut.
-Det var fantastisk. -Og møtte du Simon?
-Ja, vi spiste middag et par ganger. -Gjorde dere?
Middag med ham og hans nye kjæreste.
Det går bra.
Vi har begge gått videre, og hun er veldig hyggelig.
-Det er fint. -Veldig voksent av meg.
Men jeg ble sint på meg selv fordi jeg hadde hjemlengsel.
-Ble du? -Jeg var der i fire dager, og så…
Hei, hva gjør du?
Overse meg. Jeg prøver bare bryllupsskoene.
Ja, naturligvis.
Mange bruder prøver skoene én gang, og de passer.
Men du må bruke dem hele dagen.
Posere i dem, danse i dem.
Hvis du ikke går dem inn, får du blemmer.
Brudeblemmer.
Fortsett, lat som jeg ikke er her.
Ok.
-Hadde du hjemlengsel? -Ja.
Selv om stykket gikk bra, var jeg nervøs hele tiden.
Jeg bare…
Jeg ville hjem. Rart, ikke sant?
Nei. Vi er her.
Hvordan går det med skoene?
-Bra. Hvordan ser de ut? -Fantastiske.
Fenomenale.
Spørsmålet er om du kan danse i dem.
-Om hun kan! -Se på det.
Cha-cha-cha.
Skal du danse eller sparke inn ei dør?
Ok, vet dere hva?
Få alt ut nå, for på bryllupsdagen min må dere være snille mot meg hele dagen.
-Oppfattet. -Og jeg mener det.
Ikke bare litt, men hele døgnet. Begge to.
-Selvsagt! -Men vi er alltid så snille mot deg.
Bortsett fra når du danser.
Kan dere hente vin?
Noe lukter herlig.
-Morfar lagde frokost. -Helt alene.
Jeg har mange talenter.
Da jeg var liten, lagde morfar pannekaker og brukte blåbær som øyne, nese og smil.
-Det er det det skal være! -Jeg trodde det var et spøkelse.
-Et smilende spøkelse. -Takk.
God morgen, familie!
-God morgen! -Hei.
-Pannekaker! -Morfar lagde dem.
-Du lager fortsatt smilefjes. -Ser dere? Hun visste hva det var.
Jeg trenger kaffe først.
Jeg er fortsatt på London-tid.
Jeg er utslitt og gira samtidig.
-Jeg trenger den blå genseren min. -Genseren min? Du kan låne den.
Vi er enige om å være uenige der.
Jeg spiser lunsj med Pecks før de drar hjem. Jeg må se Peckete ut.
Maser de ennå om et europeisk bryllup?
Nei, de har gitt opp.
Jeg trodde ikke Dennis Peck ville gi opp noe.
David satte ned foten. Han er også en Peck.
Jenter, om dere er ferdige, gjør dere klare for skolen.
-Takk for morfarskakene, morfar. -Bare hyggelig.
-Ha det bra, damer. -Takk.
Jeg har et problem.
Pecks la denne igjen på rommet mitt.
-Hva er det? -Det er en ektepakt.
Det var det jeg trodde.
Sa du det til David?
Nei, han klikker.
Skal du si det til David?
Det kan jeg. Eller jeg kan ignorere den og håpe problemet forsvinner.
-Virker det noen gang? -Noen ganger.
-Og disse er til deg, Bree O'Brien. -Takk.
-Hva gjør du oppe så tidlig? -Et møte angående lærerjobben.
-Å ja. -Bree?
-Du blir en god lærer. -Vi får se.
Avdelingslederen har flyttet frokostmøtet mitt til ettermiddagen.
Det er så likt ham. Han tuller allerede med meg.
-Kjenner du ham? -Jeg kjenner ham.
Jerome Trask, erkefienden på videregående.
Var ikke han leder av debattklubben?
Ja, hvordan… Husker du Jerome Trask?
Man husker folk som ikke var snille mot barna dine.
-Takk, pappa. -Bare hyggelig, vennen.
Jeg må gjøre meg klar til jobb.
Min nye partner er en skikkelig tyrann.
Interessant. Min nye partner er helt lik.
Det er ikke sant.
Meld dere på strandryddingen.
Skilpadder kan ikke redde seg selv. De har ikke hender.
-God morgen, Caitlyn og Carrie Winters. -God morgen, Mr. Ross.
Jenter, møt meg her kl. 16.00 for taekwondo.
Bra.
-Glad i dere, ha det. -Og god morgen, Abby O'Brien Winters.
God morgen, Mr. Ross.
Håper jeg får tilbringe dagen med deg og jentene på stranda i morgen.
Jay, jeg tror ikke det er en god idé.
Pust. Det er en skoleaktivitet, ikke en date.
Strandryddingen?
Akkurat. Jeg glemte det.
Men om du hinter til at du vil jeg skal be deg med ut…
Reddet av gongongen.
Ha det.
Skal du og søstrene dine virkelig melde dere på triatlonet?
Jeg tror det.
Imponerende.
-Jeg tror mora deres kanskje også deltar. -Gjør det!
-O'Briens overpresterer, hva? -Nevedult.
Hvordan går det?
Bra!
Nei, flott, faktisk.
-Jeg har aldri hatt det bedre. -Flott.
Jeg skal hente litt kaffe.
Gjerne det, men er du sikker?
Jeg er sikker.
Sikker på hva?
Trace skal…
Jeg selger min halvdel av The Bridge til faren din.
Gjør du?
-Jeg drar fra Chesapeake Shores. -Jeg skal la dere snakke.
-Du trenger ikke å gjøre det. -Jeg må gjøre det.
Jeg trenger noe nytt.
Et nytt sted.
Ikke gjør dette for min skyld.
Jeg ble her på grunn av deg.
Alt her minner meg om deg.
Jeg er lei for det jeg sa her om dagen.
Ikke vær det.
Det måtte sies.
Det måtte det.
Men du hadde rett.
Jeg har jaktet på spøkelser.
Jeg trenger en ny start.
Hvor?
Jeg finner ut av det.
Ta vare på deg selv.
Vær så god.
Takk.
Jeg elsker koffein.
Det er greit om det tar litt tid.
Hva?
Å føle seg bedre.
FERSKE RÅVARER
Vi trenger aubergine til parmigianaen.
Foreldrene dine har visst godtatt at vi skal ha bryllupet her.
Har visst.
-Med trykk på "visst". -Ja.
Jeg blir så glad når foreldrene mine drar etter lunsj,
så vi kan være bare oss to igjen.
Ja.
Jeg hadde en lang prat med mora di.
Jaså? Det er bra. Eller er det?
Å ja. Hun gleder seg over at jeg blir med i familien.
Går du tom for ting å snakke om med mora mi,
bare spør om henne. Det er favorittemaet hennes.
Perfekt.
Eller spør om Lalique-samlingen hennes.
Hun kan snakke i timevis.
Skjønner.
Hva spurte hun om?
Hun ba meg… ta godt vare på deg.
Jaså?
Så hyggelig.
ÅRLIG TRIATLON
Hei, Abby.
Hei.
Takk.
Hva er en Lalique?
Unnskyld?
Davids mor samler på dem, og jeg aner ikke hva de er.
Har du prøvd å spørre Siri eller Alexa eller Google?
-Jeg håpet et menneske kunne hjelpe meg. -Du er så gammeldags.
Hvordan går det med pappa?
Det går overraskende bra. Det var litt humpete først,
men når du tar en som er sta og ikke godtar et nei…
-Og setter henne og pappa sammen… -Veldig bra. Du er veldig morsom.
Ja, vi krangler mye, men jeg tror det er bra for oss.
-Det får oss ut av komfortsonen. -Jeg liker komfortsonen min.
Den er komfortabel.
Greit, jeg må på jobb.
Med pappa.
Og jeg må finne ut hva en Lalique er.
Det passer bare ikke så bra å fortsette med prosjektet nå.
Men du ba meg beregne kostnaden for plantegninger.
-Jeg vet, men… -Hva endret seg?
Bare økonomien og…
Jeg vet at du traff Quigley's.
Du velger en annen leverandør? Hvorfor?
Jeg har kjent Mick i årevis…
Så det er Dilpher-greia.
Det er bare… Det passer ikke nå.
Jeg vil se på denne skjønnheten én gang til før vi drar.
Alt er så…
Du leter nok etter ordet "Rockwellisk".
Jeg tenkte Andrew Wyethian.
Ok. Flyet går om en time.
-Jeg tar koffertene. -Jeg hjelper deg.
-Bør vi hjelpe dem? -Nei. De klarer seg.
-Vi har et bryllup å planlegge. -Ja, det har vi.
Her i Chesapeake Shores.
Er det greit?
Faktisk...
...er jeg lettet.
Har du sett på papirene jeg la igjen til deg?
Det har jeg.
Det står bare at du blir med i Peck-familien.
-At du er under vår beskyttende paraply. -Ja.
David sa at du samler på Lalique-krystall.
Ja, det gjør jeg.
-Er du en tilhenger? -Det er jeg.
Lalique ble grunnlagt i 1888
og har holdt ut som det ultimate symbolet på fransk luksus.
Godt sagt.
Bilen er ferdig pakket.
Jeg la noe igjen på rommet ditt.
Mer papirarbeid?
Kall det...
...en overraskelse.
Jeg hadde et møte med Taylor Martin.
-Ja? -Og han har valgt et annet firma.
Hva?
Hvorfor?
Dilpher-greia.
Den tredje jobben vi har mistet på en måned.
Jeg vet det.
Og derfor synes jeg vi bør utvide.
Vi bør kjøpe en liten betongleverandør,
-eller en andel av et taktekkerfirma… -Vi kan ikke utvide nå.
I dagens marked har allsidige byggere større sjanse for å øke…
Selv med prosjektene vi har mistet, har vi fortsatt mye å gjøre.
Vi har høyhuset i Alexandria.
Vi har Kincaid-prosjektet her. Det går bra.
Jeg er enig.
Jeg vet hvor hardt du har jobbet,
men du må fortsette å bygge opp, uansett hva som skjer.
Vi må se på arbeidsplassen, så kan vi diskutere det på veien?
-Ok. -Greit.
Vi finner ut av dette.
Og jeg har noe å vise deg.
Nytt navneskilt.
Direktør?
-Når fikk du dette laget? -For noen år siden.
-Visste du at jeg skulle jobbe med deg? -Nei. Men jeg håpet.
Så du sier at innerveggen er her?
-Det stemmer. -Nå skjønner jeg.
Hei, gutter!
Dere kjenner Abby? Hun er min nye partner.
-Selvsagt. -Hei.
Hun har gode idéer for selskapet.
-Flott. -Du må være så stolt.
Kan vi snakke med deg alene?
Jeg skal se til Bobcaten.
-Jeg blir med ham. -Nei, bli her.
Si det dere vil si foran partneren min.
Vi har hørt et par ting, og vi er bekymret.
Jeg vil snakke privat om den Dilpher-greia.
Jaså?
Alex Johnson og Cole Larson.
Det er navn jeg alltid har hørt.
Dere har jobbet mye med oss.
Ja, det har vi.
Leilighetsprosjektet i Alexandria.
Og leilighetskomplekset i Bethesda?
Og mange andre.
Det stemmer. Har dere noensinne hatt problemer?
Har dere fått klager på bygging eller tapt penger?
Har det noensinne vært grunn til å tvile på at firmaet vårt
holder høyest mulig standard?
Nei, men…
Og faren min tok en sjanse på dere da dere først startet.
Han trodde på dere før dere trodde på dere selv.
Han gjorde det med et håndtrykk og en blikkutveksling.
Kan dere ikke gjøre det samme for ham?
Dette er firmaet vårt, Mick.
Dette er alt vi har.
Vi kan ikke ta sjansen.
Det var en flott tale.
De ombestemte seg ikke.
Nei.
Men det føltes godt å høre det.
Hei, Luke.
Hei.
-Var det alt? -Ja, takk.
Du vet The Bridge, ikke sant?
Faren min driver den nå…
…og han ser etter hjelp.
-Gjør han? -Ja.
Så jeg lurte på om du kanskje ville jobbe der?
Takk. Men som du ser, tar karrieren min virkelig av her.
Jeg vet at du har jobb, men…
Jeg setter pris på tilbudet, O'Brien.
Men jeg vil ikke ha veldedighet.
Her er vekslepengene.
-Vi sees, Luke. -Jepp.
-Hei, pappa. -Hei, kjære!
-Vårrengjøring? -Ja!
London viste meg alle mine motefeil.
Så jeg legger dem i donasjonsboksen.
Det er alltid bra.
Har du bestemt deg angående lærerstillingen?
Ikke ennå. Jeg skal møte avdelingslederen.
Jerome Trask.
Andreårsfienden din.
Erkefienden!
Helen Sturges var andreårsfienden.
Jeg vet jeg ikke bør tenke på det. Det er en million år siden,
men Jerome Trask fikk meg alltid til å føle meg mindreverdig.
Mindreverdig?
-Ja, som en bokormnerd. -Jeg trodde du var stolt av det.
Ja, men på mine egne bokormnerdpremisser.
Hvorfor snakket du ikke med meg om dette?
Jeg gjorde det.
Nei, du tullet om det, men jeg visste ikke at det såret deg.
-Hadde jeg visst det… -Jeg ville ikke si noe.
Hvorfor ikke?
Fordi…
Jeg vet ikke. Du var stolt da jeg kom hjem med toppkarakterer.
Du skulle ikke vite at jeg slet.
Du hadde så mye å tenke på da mamma dro og med firmaet ditt.
Jeg vet jeg ikke alltid stilte opp, og jeg er lei for det.
Men toppkarakter eller ei, du har alltid vært solstrålen min.
Jeg er glad i deg.
Takk, pappa.
Ok.
DONER HER CHESAPEAKE SHORES BRYR SEG
Luke?
Luke Tatum?
-Ja? -Bree O'Brien.
-Hei. -Hei.
-Hvordan går det? -Det går bra nå.
-Nå? -Etter at jeg kom over hjertesorgen.
Hva for noe?
Du husker meg virkelig ikke. Jeg er Kevin O'Briens lillesøster.
Nei, jeg kjente deg ikke igjen.
Jeg vet, reguleringen la til fem kilo.
Jeg var litt forelsket i deg. Du visste ikke at jeg eksisterte.
Det er mye jeg ikke visste. Du ser ut til å ha kommet deg.
Ja. Vi O'Briens er en robust gjeng.
Flyttet du tilbake?
Inntil videre. Ja.
-Velkommen hjem! -Takk.
Hva gjør du for tiden?
Vel, litt av hvert forskjellig.
Faktisk, så…
Noen tilbød meg en jobb i morges. Jeg vet ikke om jeg tar den.
Noen ganger er forandring bra.
-Noen ganger? -Ja, noen ganger ikke.
Kanskje du har rett.
-Kanskje jeg skal se på det. -Fint at jeg kunne hjelpe.
"Med tre ord kan jeg oppsummere alt jeg har lært om livet.
Det går videre."
Robert Frost.
Det stemmer.
Kult.
Så hyggelig å se deg.
Ja.
-Vi sees. -Vi sees.
Greit.
-Hei! -Jess, hva gjør du her?
Jeg er en god tante. Jeg kom for å se niesene lære å sparke ting.
-De er gode. -Det er de.
Jeg liker å tro at de får det fra meg. Jeg lærte karate.
Gjorde du?
Min lille hemmelighet. Jeg trodde jeg var tøff.
-Hadde du svart belte? -Nei.
Jeg stoppet på oransje.
-Har de oransje? -Ja.
Oransje er fint.
-Snakket du med David om ektepakten? -Jeg kunne ikke.
Hun sukret pillen.
-Hva er det? -Mrs. Peck…
Deirdre la det igjen på rommet mitt.
Er dette ekte?
Jeg håper ikke det! Hvorfor la hun det igjen?
-Det er åpenbart en bestikkelse. -Ja.
-Men det er en god bestikkelse, ikke sant? -Ja!
Den legendariske Bree O'Brien.
Jeg antar det.
Hei, Jerome.
Nå er det bare Jerry.
Du er sikkert lei av å høre det, men jeg elsket boka di.
Nei, jeg blir aldri lei av å høre det.
Jeg så også stykket ditt i Baltimore,
og jeg begynte å gråte.
-Ja. -Takk.
-Skal jeg vise deg rundt? -Greit.
Du har gjort så fantastiske ting med livet ditt.
Det er mye du kan lære studentene.
Hvis du vil.
Ja visst.
-Ja, vi kan snakke om det. -Bra! Flott!
Jeg var ikke sikker på om du ville komme i dag.
Hvorfor ikke?
Vi kom ikke så godt overens på videregående.
-Det gjorde vi ikke. -Jeg tok det ikke personlig.
Tok ikke du det personlig?
At du ikke likte meg. Jeg var ikke lett å like på videregående
Jeg mislikte deg fordi du mislikte meg.
-Hva? -Ja!
Nei! Jeg hadde bare vanskelig for å bli kjent med folk på videregående,
og du var så smart og…
-Og? -Bare "og".
Du var på et høyere nivå, som de sier.
Kom igjen. Jeg var ikke på noe nivå.
-Synes du ikke det? -Nei.
Jeg ville bare aksepteres på egne vilkår.
Videregående er visst ikke det beste stedet for det.
Det er sant.
Men får jeg spørre deg om en ting?
Hvorfor jeg ikke valgte deg?
Ja!
Det er fordi jeg visste at du var bedre enn meg.
Som sagt, jeg var ikke lett å like på videregående.
Og nå?
Jeg prøver.
-Ok. -La meg vise deg biblioteket.
-Ja visst! -Det er veldig fint.
Ja, nei…
Drar Trace fra byen? Hvorfor sa han det ikke til noen?
-Han sa det til meg. -Og meg.
-Jeg visste om det. -Selv jeg visste det.
-Visste du det? -Jeg visste det ikke.
Skulle han bare dra og ikke si ha det?
Det var planen. Men O'Briens dukket opp og ødela alt.
-Det er sånn vi er. -Det er sant.
Det er ikke bare oss, Trace. Alle kom for å si ha det.
Bli med på en avskjedsskål.
Kanskje snart.
Du betyr mye for mange. Det bør du vite.
Jeg henter en runde til. På huset!
Trace, hjelper du meg?
-Ja. -Takk.
Syv øl på huset.
-Du trenger ikke gjøre dette, Mick. -Nei, jeg vil.
Jeg vet at det alltid har vært en barriere mellom oss.
Kanskje det er min feil.
Fedre og døtre, vet du.
Men jeg har alltid respektert deg.
Samme her.
Du vet,
noen ganger ser alt bare ut til å stoppe opp.
Og alle veier ser ut som blindveier. Men det finnes alltid en annen vei.
Og jeg vet at du vil finne din.
Takk.
Takk, Mick.
Bare hyggelig. La oss ta de drinkene så vi kan skåle for deg.
Ja, et øyeblikk. Straks tilbake.
Skynd deg, jeg vil ikke glemme min utrolig smarte skål.
Det blir ikke det samme uten Trace.
Vingene kunne vært bedre.
Du kan bli konsulent for den nye sjefen.
Verre ting kunne skjedd.
Drinkene er på vei.
-Hvor ble det av Trace? -Straks tilbake.
Nei, han kommer ikke tilbake.
-Hva mener du? -Han liker ikke å ta farvel.
-Hei. -Hei.
-Har du noe imot at jeg setter meg? -Nei da.
Dette var den beste tiden på dagen.
Da dere var små og trygt i seng.
Jeg kom ned hit og så på stjernene.
Og tok et glass vin.
Jeg trengte et etter å ha lagt dere.
-Var vi vanskelige? -På en god måte.
Men du var den verste.
"Fortell et eventyr til, gi meg litt vann, fortell meg hvordan universet funker."
Og du sa alltid: "Hardt arbeid og kjærlighet."
Gjorde jeg? Jeg var en ganske smart far.
Vel, ja.
Det var du.
Men jeg jobbet jo for hardt.
-Jeg har vel ikke alltid vært der for deg? -Nei.
Men nå som jeg er forelder, vet jeg at ingenting er perfekt,
og man taper noe og vinner mye.
Alt jevner seg ut.
Jeg håper det.
Vil du snakke om det?
Må jeg?
Ikke hvis du ikke vil.
Jeg er bare trist.
Men det går bra.
Jeg mener…
Faktisk går det bedre enn bra.
Jeg gleder meg til å se fremtiden.
Det er en god følelse.
Det er det.
Husker du det ene som alltid fikk meg til å sovne?
Det hemmelige våpenet.
-Det fungerer vel ikke om vi begge synger? -Jo, jeg tror det.
-Det var flott. -Herregud.
Jeg er glad i deg.
Glad i deg også, pappa.
Nok en vakker dag i paradis.
Jeg må snakke med deg om noe.
Hva er det?
Det var en god idé å skaffe disse hønene.
-Folk elsker de ferske eggene. -Takk.
Jeg ga dem navn.
Hvem er de to?
Det er Original, og det er Crispy.
Slutt!
Jeg beklager. Han er vanligvis snill.
-Du vil vel ikke møte Orange og Teriyaki. -Slutt!
Nå ble jeg sulten.
Mamma, se! Det er så tydelig.
Det er vakkert. Du må ta det med i samlingen din.
Fint at du og jentene hjelper til med å rydde opp.
-Det er jo en verdig sak. -Alle må gjøre sin del.
-Vi er glade for å være her. -Jeg også.
Hvordan går det?
Bra.
Takk for at du er en god venn, Jay.
Ja. Du er verdt det.
-Mr. Ross. -Hei. Ja?
Se hva jeg fant.
Hva er det?
Det er en haitann.
De erstatter dem stadig. Det vokser alltid ut nye.
Denne ser ut som den tilhører en sandtigerhai.
De svømmer her, ikke sant?
Ja, noen ganger. Men de angriper aldri folk.
-Skulle ønske jeg kunne se en. -Kanskje du gjør det en dag.
Det er to ting jeg er god på, barn og haier.
Det skal jeg huske.
Enda en strandrydding og O'Brien-familien gjorde sitt.
-Det er det vi gjør. -Husker dere den gangen Jess ble solbrent?
-Du så ut som en hummer i en uke. -Hvordan kan jeg glemme det?
-Glemte aldri solkremen etter det. -Nei.
Jeg møtte erkefienden min i går.
-Gjorde du det? -Og?
Ikke så ille. Jeg tror jeg tar jobben.
Det er bare å undervise elever, og det er ett semester.
-Det er flott, Bree. -Og helt uventet.
Jeg må revurdere alle videregåendeårene mine. Det er…
-Hva annet oppfattet jeg feil? -Man blir klokere jo eldre man blir.
Så han var søt, hva?
Søt? Hvem?
Å nei. Han var ikke søt.
Hva snakker du om? Han er ikke søt. Hva? Søtt? Nei.
Ok!
Som du sier.
-Han var så søt. -Han var så søt.
Ja!
Bra jobbet.
Jeg må fortelle deg noe.
Gjør du?
Jeg ville si det tidligere, men visste ikke hva du følte.
Og så bestemte jeg meg for at selv når ting blir vanskelige,
-vil jeg ikke skjule noe for deg. -Dette høres alvorlig ut.
Mora di ba meg signere en ekteskapsavtale.
Gjorde hun?
For å beskytte meg, sa hun.
Men jo mer jeg tenker på det, tror jeg det var for å beskytte…
-Dem. -Akkurat.
Det er typisk foreldrene mine. Hvorfor skal du signere en ektepakt?
Det er du som bør signere en.
Da jeg møtte deg, var du kokk, og jeg eide et blomstrende firma.
Ikke så blomstrende. Jeg jobbet gratis i noen måneder.
Ok. Du fikk ta del i oppstarten av et blomstrende firma.
Ja. Sant.
Skal jeg signere den?
Det er for sent. Jeg har allerede brent den.
Hva?
Visste du om den?
Jeg fant den i dag under en haug håndklær på vaskerommet.
Unnskyld, jeg skulle ha sagt det.
Jeg skal aldri skjule noe for deg igjen.
Hun ga meg også et armbånd. Tror det var en bestikkelse.
Det må være uekte, ellers ville vi hatt vakter.
Hva gjorde du med det?
Jeg vet ikke. I hanskerommet på bilen, tror jeg.
Jeg ville ikke tenke på det.
Det tilhørte tante Carol. Hun og mamma ville at du skulle ha det.
Det er fint.
Og det er ekte.
Hva?
Det er jenta si.
Hei, pappa.
-Når visste du at vi skulle jobbe sammen? -Du sa det da du var seks år gammel.
-Hva? -Du sa vi skulle være partnere.
Du trykket opp visittkort.
"Abby og pappa O'Brien."
Jeg var vel profetisk.
Du sa også at du skulle bli USAs president.
Jeg hadde halvveis rett.
Du er fortsatt ung.
-Du gir deg visst aldri. -Det hjelper meg å slappe av.
Får jeg sette meg?
Navnet ditt står her.
Hei.
Hvor lang tid tok det å komme over bruddet med Georgia?
En stund.
En lang stund.
Du er sterk.
Jeg vet det.
Jeg mener det.
Det er aldri lett å avslutte ting.
Nei, det er det ikke.
Skal du bare dra uten å si ha det?
Hva har vi igjen å si etter alle disse årene?
Jeg tror ikke vi har tatt farvel.
Det er sant.
Hvor skal du, Trace?
Jeg vet ikke.
Men noe mangler inni meg.
Jeg prøvde å finne det i musikken, prøvde å finne det i oss.
Jeg skal prøve å finne det i meg selv.
Lykke til.
Kyss jentene fra meg.
De vil savne deg.
Jeg vil savne dem.
Og deg.
Du fortjener det beste, Abby.
Vit det.
Og det gjør du også.
Kanskje vi finner det nå.
Jeg skal si hva besta sa etter bruddet mitt.
"Du leges aldri av å gå tilbake til det som knuste deg."
Det er et godt råd.
Du kjenner irene.
Vi gråter godt, spøker og går det av oss.
-Skulle ønske jeg var litt mer irsk. -Gjør ikke alle det?
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson
Neste gang:
Ta O'Brien med som medforsvarer. Nå skal han få litt opplæring i jobben.
Det er få O'Driscolls der ute.
Vi eier et kvartal i Hampton. Flott som kontorbygg.
Jeg vil ikke drive forretninger med broren min.
Liker du å være eksentrisk?
Jeg var eksentrisk da jeg var fattig.
-Du vil ha jobb? -Jeg begikk noen feil.
Jeg har ikke vært helt ærlig.