‫בפרקים הקודמים:‬
‫ברוכה הבאה הביתה, מותק!‬
‫ג'רום טראסק. כן.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא יודעת מי זה.‬ ‫-ג'ס, האויב שלי מהתיכון.‬
‫אני איפגש איתו, ואני אהיה המרצה‬
‫הכי טובה אי פעם למחזאות‬ ‫באוניברסיטת מרילנד.‬
‫מי שהופכת לבת משפחת פק‬ ‫לוקחת על עצמה אחריות גדולה.‬
‫אז כדאי שתוודאי‬
‫שהזכויות שלך מפורטות בבירור.‬ ‫-הסכם טרום-נישואים?‬
‫מנסים לבנות נגדנו תיק.‬ ‫-לא "נגדנו".‬
‫אתה תשמע מעורך הדין שלי.‬ ‫-לוק טייטום, מה שלומך?‬
‫אחרי התיכון, אתה...‬ ‫-נעלמתי?‬
‫זו היתה נשיקת פרידה, לא?‬
‫היי, אז איך היה בלונדון?‬
‫הסרטונים ששלחת נראו מדהימים.‬
‫נכון.‬
‫רגע, נפגשת עם סיימון?‬
‫כן, אכלנו כמה ארוחות ערב ביחד.‬ ‫-באמת?‬
‫איתו ועם החברה החדשה שלו.‬
‫זה בסדר.‬
‫שנינו המשכנו הלאה, והיא ממש נחמדה.‬
‫יופי.‬
‫מבוגר מאוד מצידי.‬
‫אבל התרגזתי על עצמי כי התגעגעתי הביתה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, הייתי שם רק ארבעה ימים ו...‬
‫מה את עושה?‬
‫תתעלמו ממני. אני רק מודדת את נעלי החתונה.‬
‫כן, מן הסתם.‬
‫כלות רבות מודדות פעם אחת,‬ ‫והנעליים מתאימות.‬
‫יפה. אבל צריך לנעול אותן כל היום.‬
‫להצטלם איתן, לרקוד איתן.‬
‫ואם לא הולכים איתן לפני כן,‬ ‫צריך להתעסק עם שלפוחיות כלה.‬
‫"שלפוחיות כלה"?‬
‫תמשיכו, תתנהגו כאילו אני לא פה בכלל.‬
‫בסדר.‬
‫אז התגעגעת הביתה?‬ ‫-כן.‬
‫ולמרות שהמחזה היה מוצלח,‬ ‫הייתי לחוצה כל הזמן.‬
‫אני פשוט...‬
‫לא יודעת, רציתי לחזור הביתה. מוזר, לא?‬
‫לא. אנחנו נמצאות פה.‬
‫טוב, כלה. איך הנעליים האלו?‬
‫בסדר. אין הן נראות?‬ ‫-מהממות.‬
‫מדהימות.‬
‫אבל השאלה היא, האם תוכלי לרקוד איתן?‬
‫היא יכולה!‬ ‫-תראי אותה.‬
‫צ'ה צ'ה צ'ה.‬
‫את רוקדת או שאת מנסה לפתוח דלת?‬
‫טוב, יודעות מה?‬
‫תוציאו הכול עכשיו, כי ביום החתונה שלי,‬
‫תצטרכו להיות נחמדות אליי כל היום.‬
‫מובן.‬ ‫-באמת.‬
‫לא רק קצת, אלא במשך 24 שעות. שתיכן.‬
‫כמובן!‬
‫אבל אנחנו תמיד נחמדות אלייך.‬
‫כן, חוץ מרגעים שבהם את רוקדת.‬
‫אתן יכולות להביא יין?‬
‫משהו מריח נהדר.‬
‫סבא הכין ארוחת בוקר.‬ ‫-לבד לגמרי.‬
‫סבא הוא איש אשכולות.‬
‫כשהייתי קטנה, סבא נהג להכין פנקייקים‬
‫ולשים להם אוכמניות‬ ‫בתור עיניים, אף ופה מחייך.‬
‫זה מה שזה אמור להיות!‬ ‫-חשבתי שזו רוח רפאים.‬
‫רוח רפאים חייכנית.‬ ‫-תודה.‬
‫בוקר טוב, משפחה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-היי.‬
‫פנקייקים!‬ ‫-סבא הכין אותם.‬
‫אתה עדיין עושה להם פרצופים מחייכים.‬
‫ראיתן? היא יודעת מה זה.‬
‫אני צריכה קפה קודם.‬
‫אני עדיין בשעון לונדון.‬ ‫אני לא יודעת אם בוקר או לילה.‬
‫אני מותשת ואנרגטית בו זמנית.‬
‫אבי, אני צריכה את הסוודר הכחול שלי‬ ‫עם כפתורי הפנינה.‬
‫הסוודר הכחול שלי? תוכלי לשאול אותו.‬
‫בואי נסכים שלא להסכים.‬
‫יש לי ארוחת צהריים‬ ‫עם משפחת פק לפני שהם עוזבים,‬
‫ואני צריכה להיראות כמוהם.‬
‫הם עדיין מנסים לשכנע אתכם‬
‫לערוך חתונה אירופאית?‬ ‫-לא, הם ויתרו.‬
‫דניס פק לא נראה לי‬ ‫כמו אדם שמוותר על דברים.‬
‫דיוויד התעקש. גם הוא בן למשפחת פק.‬
‫בנות, אם סיימתן,‬ ‫הגיע הזמן להתכונן לבית הספר.‬
‫תודה על חביתיות הסבא, סבא.‬
‫אין בעד מה.‬
‫יום טוב, בנות.‬
‫תודה.‬
‫יש לי בעיה.‬
‫ההורים של דיוויד השאירו לי את זה בחדר.‬
‫מה זה?‬
‫זה הסכם טרום-נישואים.‬
‫ככה חשבתי.‬
‫סיפרת לדיוויד?‬
‫לא, הוא ישתגע.‬
‫את תספרי לדיוויד?‬
‫אני יכולה.‬
‫או שאוכל פשוט להתעלם מזה‬ ‫ולקוות שהבעיה תיעלם.‬
‫זה עובד אי פעם?‬ ‫-לפעמים.‬
‫ואלה בשבילך, ברי או'בריאן.‬ ‫-תודה.‬
‫למה את ערה בשעה כזו מוקדמת?‬ ‫-יש לי פגישה לגבי משרת ההוראה באוניברסיטה.‬
‫נכון.‬ ‫-ברי.‬
‫אני חושבת שאת תהיי מרצה נהדרת.‬ ‫-עוד נראה.‬
‫ראש הפקולטה כבר העביר את פגישת הבוקר‬
‫לצהריים.‬
‫כמה מתאים לו להתחיל לשגע אותי כבר עכשיו.‬
‫את מכירה אותו?‬ ‫-בטח שאני מכירה אותו.‬
‫ג'רום טראסק, האויב המושבע של ברי מהתיכון.‬
‫הוא לא היה נשיא מועדון הדיבייט?‬
‫כן, איך...? אתה זוכר את ג'רום טראסק?‬
‫כל הורה זוכר‬ ‫את מי שלא היה נחמד לילדים שלו.‬
‫תודה, אבא.‬ ‫-אין בעד מה, מותק.‬
‫כדאי שאתכונן לעבודה.‬
‫השותפה החדשה שלי היא מלכת המטלות.‬
‫מעניין, השותף החדש שלי בדיוק כזה.‬
‫לא נכון.‬
‫לא לשכוח להירשם ליום ניקיון החופים.‬
‫הצבים לא יצילו את עצמם. אין להם ידיים.‬
‫בוקר טוב, קייטלין וקרי ווינטרס.‬
‫בוקר טוב, מר רוס.‬
‫טוב, בנות. אני רוצה שנתראה פה‬ ‫ב-16:00 בדיוק לחוג טאקוונדו.‬
‫יפה.‬
‫אוהבת אתכן, ביי.‬
‫ובוקר טוב לאבי או'בריאן ווינטרס.‬
‫בוקר טוב, מר רוס.‬
‫אני מקווה שאזכה לבלות‬
‫את היום איתך ועם הבנות על החוף מחר.‬
‫ג'יי, לא נראה לי שזה רעיון טוב.‬
‫תנשמי. זו פעילות בית ספרית, זה לא דייט.‬
‫יום ניקיון החופים?‬
‫נכון. שכחתי.‬
‫אבל אם את רומזת שאת רוצה‬ ‫שאשאל אם את רוצה לצאת איתי לדייט...‬
‫הצלצול הגואל.‬
‫ביי.‬
‫- סאלי'ס‬ ‫בית קפה -‬
‫אז את והאחיות שלך באמת תירשמו לטריאתלון?‬
‫נראה לי שכן.‬
‫מרשים מאוד.‬
‫אני חושבת שאולי גם אמא שלך תירשם.‬
‫תעשי את זה.‬
‫בני משפחת או'בריאן השאפתנים מדי, מה?‬ ‫-תני.‬
‫אמא...‬
‫אז מה שלומך, מותק?‬
‫הכול טוב.‬
‫לא, באמת. אני בסדר גמור.‬
‫הכול נהדר.‬ ‫-יופי.‬
‫טוב, אני אביא לנו קפה.‬
‫בשמחה, אבל אתה בטוח?‬
‫אני בטוח.‬
‫בטוח במה?‬
‫טרייס הולך...‬
‫אני מוכר את החצי שלי ב"ברידג'"‬ ‫בחזרה לאבא שלך.‬
‫באמת?‬
‫אני עוזב את חופי צ'סאפיק.‬
‫אני אתן לשניכם לדבר.‬
‫אתה לא צריך לעשות את זה, טרייס.‬
‫אני מוכרח.‬
‫אני צריך משהו חדש.‬
‫מקום חדש.‬
‫בבקשה, אל תעשה את זה בגללי.‬
‫נשארתי פה רק בגללך.‬
‫וכל דבר במקום הזה מזכיר לי אותך.‬
‫תראי, אני מצטער על כל מה שאמרתי באותו יום.‬
‫אין צורך.‬
‫היה צורך לומר אותם.‬
‫נכון.‬
‫אבל את צדקת.‬
‫הייתי עסוק במרדף אחר רוחות מהעבר.‬
‫אני צריך התחלה חדשה.‬
‫איפה?‬
‫אני אחשוב על משהו.‬
‫תשמרי על עצמך, אבי.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫אין כמו קפאין.‬
‫זה בסדר שזה לוקח זמן.‬
‫מה?‬
‫השיפור.‬
‫- סחורה טרייה -‬
‫אני צריך חציל כדי להכין פרמיג'נה.‬
‫נראה לי שההורים שלך השלימו עם זה‬ ‫שאנחנו מתחתנים פה.‬
‫נראה ככה.‬
‫עם דגש על "נראה".‬ ‫-כן.‬
‫אני אהיה ממש שמח‬ ‫כשההורים שלי יעזבו אחרי ארוחת הצהריים,‬
‫ונישאר רק את ואני.‬
‫כן.‬
‫היתה לי שיחה ארוכה עם אמא שלך.‬
‫באמת? נהדר.‬
‫או שלא?‬
‫כן. היא מתרגשת מזה שאני מצטרפת למשפחה.‬
‫טוב, אם יגמרו לך נושאי השיחה עם אמא שלי,‬
‫פשוט תשאלי אותה על עצמה.‬
‫זה הנושא האהוב עליה.‬
‫מושלם, אין בעיה.‬
‫או שתשאלי אותה על אוסף ה"לליק" שלה.‬
‫היא תדבר במשך שעות.‬
‫הבנתי.‬
‫סליחה, מה היא שאלה אותך?‬
‫היא ביקשה ממני לדאוג לך כמו שצריך.‬
‫באמת?‬
‫נחמד מאוד.‬
‫- הטריאתלון השנתי -‬
‫היי, אבי.‬
‫היי.‬
‫תודה.‬
‫מה זה לליק?‬
‫סליחה?‬
‫הלך עליי. אמא של דיוויד אוספת כאלה‬ ‫ואין לי מושג במה מדובר.‬
‫ניסית לשאול את סירי‬ ‫או את אלקסה או את גוגל?‬
‫קיוויתי שבן אדם יעזור לי.‬ ‫-את כזו מיושנת.‬
‫איך הולך עם אבא?‬
‫דווקא מצוין, באופן מפתיע.‬
‫היו קצת מהמורות בהתחלה,‬
‫אבל כשלוקחים מישהו עקשן‬ ‫שלא מוכן לקבל סירוב...‬
‫ומצרפים אותו לאבא...‬
‫יפה, את ממש מצחיקה. הבנתי את הבדיחה.‬
‫כן, יש בינינו המון ויכוחים,‬
‫אבל אני חושבת שזה טוב לשנינו.‬
‫אנחנו נאלצים לצאת מאזורי הנוחות שלנו.‬
‫אני אוהבת את אזור הנוחות שלי.‬
‫נוח בו.‬
‫טוב, אני צריכה ללכת לעבודה.‬
‫עם אבא.‬
‫ואני צריכה לברר מה זה לליק.‬
‫אני רק אומר‬ ‫שאולי זה לא הרגע המתאים להמשיך בפרויקט.‬
‫כן, אבל רק בשבוע שעבר‬ ‫ביקשת ממני הצעת מחיר על התוכניות.‬
‫אני יודע, אבל...‬ ‫-אז מה השתנה?‬
‫פשוט הכלכלה ו...‬
‫אני יודעת שנפגשת עם "קוויגליס".‬
‫אז אתה בוחר קבלן אחר. למה?‬
‫אני מכיר את מיק כבר שנים...‬
‫אז זה הסיפור עם דילפר.‬
‫זה פשוט...‬
‫זה לא הזמן המתאים.‬
‫אני רק רוצה להביט שוב ביופי הזה לפני שנלך.‬
‫הכול כל כך...‬
‫אולי אפשר לומר שבסגנון של רוקוול.‬
‫חשבתי יותר בסגנון של אנדרו וייאת'.‬
‫טוב. הטיסה בעוד שעה.‬
‫אני אביא את התיקים.‬ ‫-אני אעזור לך.‬
‫נעזור להם?‬ ‫-לא, הם יסתדרו.‬
‫אנחנו צריכות לתכנן חתונה.‬
‫כן, נכון.‬
‫ממש כאן, בחופי צ'סאפיק.‬
‫זה מפריע לך?‬
‫למען האמת,‬
‫אני חשה הקלה.‬
‫הספקת להציץ במסמכים שהשארתי לך?‬
‫כן.‬
‫כתוב שם בעצם שאת מצטרפת למשפחת פק.‬
‫שאת נתונה תחת הגנתנו.‬
‫כן.‬
‫דיוויד אמר שאת אוספת אבני לליק.‬
‫נכון.‬
‫גם את חסידה?‬ ‫-כן.‬
‫לליק נוסדה ב-1888,‬
‫ונותרה עד היום כסמל עילאי של יוקרה צרפתית.‬
‫יפה אמרת.‬
‫הכול במכונית.‬
‫השארתי לך משהו קטן בחדר.‬
‫עוד ניירת?‬
‫תקראי לזה...‬
‫הפתעה.‬
‫- אבי קווין קונור ברי ג'ס -‬
‫היתה לי עכשיו פגישה עם טיילור מרטין.‬
‫נו?‬ ‫-הוא יעבוד עם חברה אחרת.‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫בגלל דילפר.‬
‫זו העבודה השלישית שאנחנו מאבדים החודש.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫ולכן נראה לי שצריך לפצל את המשאבים.‬
‫נראה לי שכדאי לנו לקנות ספק בטון קטן,‬
‫או שאולי נקנה חלק בחברת חיפוי גגות...‬ ‫-זה לא הזמן להתרחבות.‬
‫אבא, בשוק של היום,‬
‫לקבלנים עם מגוון השקעות‬ ‫יש סיכוי טוב יותר להגדיל...‬
‫תראי, מותק. אפילו עם הפרויקטים שאיבדנו,‬
‫עדיין יש לנו המון על הצלחת.‬
‫יש לנו את גורד השחקים,‬ ‫"צ'אנג", באלכסנדריה.‬
‫יש לנו פה את פרויקט קינקייד. אנחנו בסדר.‬
‫אני מסכימה איתך.‬
‫ידוע לי כמה קשה עבדת,‬
‫אבל אתה חייב להמשיך לבנות‬ ‫את העסק, ולא משנה מה יקרה.‬
‫תקשיבי, צריך ללכת לאתר הבנייה.‬ ‫למה שלא נדבר על זה בדרך?‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫נמצא פתרון.‬
‫ויש לי משהו להראות לך.‬
‫שלט חדש.‬
‫- אבי או'בריאן‬ ‫נשיאה -‬
‫נשיאה?‬
‫ממתי זה?‬ ‫-מלפני כמה שנים.‬
‫ידעת שאבוא לעבוד איתך?‬
‫לא, לא ידעתי. אבל קיוויתי שכן.‬
‫אז אתה אומר שהקיר החיצוני נמצא פה?‬
‫נכון מאוד.‬ ‫-עכשיו הבנתי.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫אתם מכירים את בתי, אבי?‬ ‫היא השותפה החדשה שלי.‬
‫כמובן.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-יש לה רעיונות נהדרים לחברה.‬
‫מעולה.‬ ‫-אתה בטח גאה מאוד.‬
‫אפשר לדבר בפרטיות?‬
‫אני אלך לראות מה עם הבובקט.‬
‫כן, אני אלך איתו.‬ ‫-לא, תישארי פה.‬
‫אתם יכולים להגיד מה שתרצו מול השותפה שלי.‬
‫שמענו כמה דברים ואנחנו קצת דואגים.‬
‫אני רוצה לדבר בפרטיות על העניין עם דילפר.‬
‫באמת?‬
‫אלכס ג'ונסון וקול לרסון.‬
‫אלה שמות ששמעתי מאז ומתמיד.‬
‫עשיתם איתנו המון עסקים במהלך השנים.‬
‫נכון.‬
‫פרויקט הבית המשותף באלכסנדריה,‬
‫ומתחם הדירות בבת'סדה?‬
‫ויש עוד המון.‬
‫נכון מאוד.‬
‫והיו לכם פעם בעיות?‬
‫היו לכם פעם תלונות על הבנייה?‬ ‫איבדתם פעם כסף?‬
‫האם היה ספק אי פעם‬
‫אם פרויקט של "או'בריאן בנייה ופיתוח"‬
‫לא עמד בסטנדרטים הגבוהים ביותר?‬
‫לא, אבל...‬
‫ונראה לי שאני זוכרת‬
‫שאבא שלי הסתכן‬ ‫כשנתן לכם הזדמנות בתחילת הדרך.‬
‫הוא האמין בכם‬
‫לפני שהאמנתם בעצמכם.‬ ‫-נכון.‬
‫הוא לחץ לכם את היד והביט לכם בעיניים‬ ‫כשהוא עשה את העסקה ההיא.‬
‫תוכלו לעשות בשבילו את אותו הדבר?‬
‫זה העסק שלנו, מיק.‬
‫זה כל מה שיש לנו.‬
‫אנחנו פשוט לא יכולים להסתכן.‬
‫זה היה נאום נהדר, אבי.‬
‫זה לא שינה את דעתם.‬
‫לא.‬
‫אבל הוא עשה לי הרגשה טובה.‬
‫היי, לוק.‬
‫היי.‬
‫זה הכול? כן.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫תקשיב, אתה מכיר את הברידג', נכון?‬
‫אבא שלי מנהל את המועדון עכשיו,‬
‫והוא צריך עזרה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫תהיתי אם תהיה מעוניין לעבוד שם.‬
‫תודה.‬
‫אבל כמו שאתה רואה,‬ ‫יש לי פה כבר קריירה של ממש.‬
‫כן, אני יודע שיש לך עבודה, אבל...‬
‫או'בריאן, אני מעריך את ההצעה.‬
‫אבל אני לא מחפש צדקה.‬
‫הנה העודף.‬
‫נתראה, לוק.‬ ‫-כן.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי, מותק.‬
‫ניקיון לכבוד האביב?‬ ‫-כן.‬
‫בלונדון למדתי על הטעויות שלי בתחום האופנה.‬
‫אז אני מורידה את זה בפח התרומות.‬
‫זה תמיד דבר טוב.‬
‫החלטת לגבי משרת ההוראה באוניברסיטה?‬
‫עוד לא. אני צריכה להיפגש קודם‬ ‫עם מנהל הפקולטה.‬
‫אה, ג'רום טראסק.‬
‫האויב שלך מכיתה י'.‬
‫אויב מושבע.‬
‫הלן סטורג'ס היתה האויבת שלי מכיתה י'.‬
‫אני יודעת שאני לא צריכה לדאוג.‬ ‫זה היה בתיכון, לפני מיליון שנה, אבל...‬
‫ג'רום טראסק תמיד גרם לי להרגיש פחות טובה.‬
‫פחות טובה?‬
‫כן. לא יודעת. כמו חנונית, תולעת ספרים.‬
‫חשבתי שדווקא היית גאה בזה.‬
‫נכון, אבל בתנאים החנוניים שלי.‬
‫למה לא דיברת איתי על זה?‬
‫דיברתי.‬
‫לא, התלוצצת על זה. אבל לא ידעתי שנפגעת.‬
‫אם הייתי יודע שהיו לך בעיות...‬ ‫-לא רציתי שתדע.‬
‫למה לא?‬
‫כי...‬
‫לא יודעת. תמיד היית גאה בי‬ ‫כשבאתי הביתה עם מאיות,‬
‫ולא רציתי שתדע שיש לי קשיים.‬
‫גם ככה עברת המון‬ ‫בגלל שאמא עזבה ובגלל העסק שלך.‬
‫מותק, אני יודע שלא תמיד הייתי שם בשבילך,‬ ‫ואני מצטער על כך.‬
‫אבל עם או בלי מאיות,‬ ‫תמיד היית הילדה המבריקה שלי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫תודה, אבא.‬
‫בסדר.‬
‫- תרמו כאן‬ ‫לתושבי חופי צ'סאפיק אכפת -‬
‫לוק?‬
‫לוק טייטום?‬
‫כן?‬ ‫-ברי או'בריאן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-עכשיו אני בסדר.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן, אחרי שהתגברתי על שיברון הלב.‬
‫על מה?‬
‫אתה לא באמת זוכר אותי.‬ ‫אני האחות הקטנה של קווין או'בריאן.‬
‫לא, לא זיהיתי אותך.‬
‫כן, אני יודעת.‬ ‫הגשר בשיניים מוסיף חמישה קילו.‬
‫הייתי קצת מאוהבת בך.‬
‫לא ידעת שאני קיימת, מן הסתם.‬
‫לא ידעתי המון דברים.‬
‫נראה לי שהתגברת יפה מאוד.‬
‫כן, בני משפחת או'בריאן מתאוששים מהר.‬
‫חזרת לגור פה?‬
‫בינתיים, כן.‬
‫ברוך הבא הביתה.‬ ‫-תודה.‬
‫מה אתה עושה בימים אלה?‬
‫את יודעת, כל מיני דברים.‬
‫האמת היא שאח...‬
‫מישהו הציע לי עבודה הבוקר,‬ ‫אבל אני לא יודע אם להסכים.‬
‫אני מאמינה שלפעמים שינוי הוא דבר טוב.‬
‫לפעמים?‬ ‫-כן, ולפעמים לא.‬
‫אולי את צודקת.‬
‫אולי אני אחשוב על זה.‬
‫שמחתי לעזור.‬
‫"אוכל לתאר את כל מה‬ ‫שלמדתי על החיים בשתי מילים.‬
‫הם נמשכים."‬
‫רוברט פרוסט.‬
‫נכון.‬
‫מגניב.‬
‫ממש נחמד לראות אותך.‬
‫כן.‬
‫להתראות.‬ ‫-נתראה.‬
‫טוב.‬
‫היי.‬ ‫-ג'ס, מה את עושה פה?‬
‫אני דודה טובה.‬
‫באתי לראות איך האחייניות שלי‬ ‫לומדות לבעוט בדברים.‬
‫הן טובות.‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה להאמין שהן קיבלו את זה ממני.‬ ‫למדתי קראטה בקולג'.‬
‫באמת?‬
‫כן. זה היה הסוד הקטן שלי.‬ ‫חשבתי שאני די קשוחה.‬
‫היתה לך חגורה שחורה?‬ ‫-לא.‬
‫עצרתי בכתומה.‬
‫יש חגורה כתומה?‬ ‫-כן.‬
‫כתומה זה נחמד.‬
‫ג'ס, למה באת? דיברת עם דיוויד על ההסכם?‬ ‫-לא הצלחתי.‬
‫היא המתיקה את העסקה.‬
‫מה זה?‬ ‫-גברת פק...‬
‫דירדרה השאירה את זה בחדר שלי.‬
‫זה אמיתי?‬
‫אני מקווה שלא.‬ ‫למה נראה לך שהיא השאירה את זה?‬
‫זה שוחד, מן הסתם.‬ ‫-כן.‬
‫אבל זה יופי של שוחד, לא?‬ ‫-כן.‬
‫ברי או'בריאן האגדית.‬
‫אני מניחה.‬
‫שלום, ג'רום.‬
‫עכשיו קוראים לי פשוט "ג'רי".‬
‫בטח נמאס לך לשמוע את זה,‬ ‫אבל אהבתי את הספר שלך.‬
‫לא, אף פעם לא נמאס לי לשמוע את זה.‬
‫ראיתי גם את המחזה שלך בבולטימור,‬
‫והוא גרם לי לבכות.‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫אולי אני אעשה לך סיור?‬ ‫-בוודאי.‬
‫עשית כאלה דברים מדהימים בחייך, ברי,‬
‫ולדעתי, תלמידי התואר השני שלנו‬ ‫יוכלו ללמוד ממך המון.‬
‫אם תהיי מוכנה ללמד.‬
‫כמובן.‬
‫כן, נוכל לדבר על זה.‬ ‫-יופי, נהדר.‬
‫למען האמת, לא הייתי בטוח שתבואי היום.‬
‫למה לא?‬
‫כי לא בדיוק הסתדרנו בתיכון.‬
‫לא ממש.‬
‫לא לקחתי את זה אישית, אגב.‬
‫סליחה, אתה לא לקחת את זה אישית?‬
‫את זה שלא מצאתי חן בעינייך.‬
‫לא אהבו אותי כל כך בתיכון...‬
‫נכון, בגלל שאני לא מצאתי חן בעיניך.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫לא, אני...‬
‫פשוט התקשיתי להכיר אנשים בתיכון,‬
‫ואת היית כל כך חכמה ו...‬
‫ומה?‬ ‫-וזהו.‬
‫כמו שאומרים, לא הייתי בליגה שלך.‬
‫בחייך, לא הייתי בליגה של אף אחד.‬
‫לא נראה לך?‬ ‫-לא.‬
‫לא, רציתי שיקבלו אותי בתנאים שלי.‬
‫כן, כנראה שהתיכון‬ ‫הוא לא המקום הכי מוצלח לשם כך, מה?‬
‫נכון.‬
‫אבל אפשר לשאול אותך שאלה?‬
‫למה לא בחרתי בך למועדון הדיבייט?‬
‫כן.‬
‫כי ידעתי שאת יותר טובה ממני.‬
‫כפי שאמרתי, לא אהבו אותי כל כך בתיכון.‬
‫ועכשיו?‬
‫אני משתדל.‬
‫בסדר.‬ ‫-בואי, אני אראה לך את הספרייה.‬
‫בטח.‬ ‫-היא נחמדה מאוד.‬
‫כן.‬
‫- מרחוק -‬
‫רגע, טרייס עוזב? למה הוא לא סיפר לאף אחד?‬
‫הוא סיפר לי.‬ ‫-גם לי.‬
‫אני ידעתי.‬ ‫-אפילו אני ידעתי.‬
‫ידעת?‬
‫אני לא ידעתי.‬
‫רגע, אז הוא התכוון פשוט לעזוב בלי להיפרד?‬
‫זו היתה התוכנית,‬ ‫אבל משפחת או'בריאן הגיעה וקלקלה את הכול.‬
‫אנחנו כאלה.‬ ‫-נכון.‬
‫לא רק אנחנו, טרייס.‬
‫תראה, כולם באו להיפרד ממך.‬
‫תצטרף אלינו להרמת כוסית פרידה.‬
‫אולי עוד מעט.‬
‫אתה חשוב מאוד להמון אנשים, טרייס.‬ ‫כדאי שתדע את זה.‬
‫היי, למה שלא אלך להביא לנו סיבוב נוסף?‬ ‫על חשבון הבית.‬
‫טרייס, תוכל לעזור לי?‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫שבע בירות על חשבון הבית, בבקשה.‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה, מיק.‬ ‫-אני רוצה.‬
‫אתה יודע, אני יודע‬ ‫שתמיד היה בינינו מין מחסום שכזה.‬
‫אולי באשמתי.‬
‫אבות ובנות, אתה יודע.‬
‫אבל תמיד כיבדתי אותך.‬
‫גם אני.‬
‫אתה יודע,‬
‫יש רגעים בחיים שבהם נדמה שהכול עוצר מלכת.‬
‫שכל דרך מובילה למבוי סתום.‬
‫אבל תמיד ישנה דרך נוספת.‬
‫ואני יודע שאתה תמצא את דרכך.‬
‫תודה.‬
‫תודה, מיק.‬
‫אין בעד מה.‬ ‫בוא נביא את הבירות ונרים כוסית לכבודך.‬
‫כן, רק רגע. אני תיכף חוזר.‬
‫תזדרז, אני לא רוצה לשכוח‬ ‫את הנאום המתוחכם שלי.‬
‫המקום הזה לא יהיה אותו הדבר בלי טרייס.‬
‫הכנפיים טעונות שיפור.‬
‫אולי המנהל החדש יצרף אותך בתור יועץ.‬
‫היה יכול להיות יותר גרוע.‬
‫הבירות בדרך.‬
‫לאן טרייס הלך?‬ ‫-הוא תיכף חוזר.‬
‫לא, הוא לא יחזור.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-הוא לא אוהב פרידות.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫יפריע לך אם אצטרף אליך?‬ ‫-ממש לא.‬
‫זה היה החלק האהוב עליי במהלך היום.‬
‫כשהייתם קטנים וישנתם בשלווה.‬
‫נהגתי לרדת לפה, ולצפות בכוכבים.‬
‫ולשתות כוס יין.‬
‫היי, הייתי צריך כוס יין‬ ‫אחרי שהשכבתי אתכם לישון.‬
‫היינו בעייתיים?‬
‫בעיות טובות.‬
‫אבל את היית הכי גרועה.‬
‫"תספר לי עוד סיפור,‬
‫תביא לי קצת מים,‬
‫תסביר לי איך היקום עובד."‬
‫ותמיד אמרת, "עבודה קשה ואהבה".‬
‫באמת? הייתי אבא די חכם.‬
‫כן.‬
‫זה נכון.‬
‫אבל עבדתי קשה מדי, לא?‬
‫לא תמיד הייתי נוכח, מה?‬
‫לא.‬
‫אבל עכשיו אני אמא,‬ ‫ולכן אני יודעת ששום דבר לא מושלם.‬
‫לפעמים מפסידים קצת, מנצחים בגדול.‬
‫הכול מתאזן בסוף.‬
‫אני מקווה.‬
‫רוצה לדבר על זה?‬
‫אני חייבת?‬
‫רק אם את רוצה.‬
‫אני פשוט עצובה.‬
‫אבל אני בסדר.‬
‫כלומר...‬
‫בעצם, אני יותר מבסדר, אני...‬
‫אני מתרגשת ממה שעוד יגיע.‬
‫זו תחושה טובה.‬
‫כן.‬
‫זוכר את הדבר היחיד שתמיד הרדים אותי?‬
‫הנשק הסודי.‬
‫זה לא באמת עובד אם שנינו נשיר, לא?‬
‫נראה לי שכן.‬
‫זה היה נהדר.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני אוהב אותך, ילדה.‬
‫גם אני אוהבת אותך, אבא.‬
‫עוד יום יפהפה בגן עדן.‬
‫אני צריכה לדבר איתך על משהו.‬
‫מה העניין?‬
‫נראה לי שטוב שהבאנו את התרנגולות.‬
‫אנשים מתים על ביצי חווה טריות.‬ ‫-תודה.‬
‫אני נתתי להן שמות.‬
‫מי שתי אלה?‬
‫זו "הטעם המקורי" וזו "פריך".‬
‫די כבר.‬
‫אני מצטערת. בדרך כלל הוא אדם ממש נחמד.‬
‫עדיף שלא תפגשי את "תפוזים" ו"טריאקי".‬
‫תפסיק.‬
‫עכשיו בא לי לאכול.‬
‫אמא, תראי איזה צבע בהיר!‬
‫מדהים. את חייבת להוסיף את זה לאוסף שלך.‬
‫נחמד לראות אותך ואת הבנות‬ ‫נרתמות לניקיון החוף.‬
‫כמובן, זו מטרה ראויה.‬
‫כל אחד צריך לתרום את חלקו.‬
‫אנחנו שמחות להיות פה.‬ ‫-גם אני.‬
‫אז מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫ג'יי, תודה שאתה כזה חבר טוב.‬
‫כן, את שווה את זה.‬
‫מר רוס.‬ ‫-היי. כן?‬
‫תראה מה מצאתי.‬
‫מה זה?‬
‫שן של כריש.‬
‫הם מחליפים ומצמיחים שיניים מחדש כל הזמן.‬
‫זו נראית כמו שן של כריש-שן שורי.‬
‫הם שוחים בסביבה, נכון?‬
‫כן, לפעמים.‬ ‫אבל הם לעולם לא תוקפים בני אדם.‬
‫הלוואי שיכולתי לראות כריש כזה.‬ ‫-אולי עוד תראי יום אחד.‬
‫אני טוב עם שני דברים. ילדים וכרישים.‬
‫אני אזכור את זה.‬
‫עוד יום ניקיון חופים,‬ ‫ומשפחת או'בריאן תרמה את חלקה.‬
‫כאלה אנחנו.‬
‫זוכרים את יום ניקיון החופים‬ ‫כשג'ס נשרפה בטירוף?‬
‫מותק, נראית כמו לובסטר במשך שבוע.‬
‫איך אפשר לשכוח?‬
‫מעולם לא שכחת להימרח מאז.‬ ‫-אין ספק.‬
‫פגשתי את האויב המושבע שלי אתמול.‬
‫באמת?‬ ‫-איך היה?‬
‫לא כל כך גרוע. נראה לי שאקבל את המשרה.‬
‫אני רק אלמד תלמידי תואר שני,‬ ‫ורק לסמסטר אחד, אז...‬
‫זה נהדר, ברי.‬ ‫-וממש בלתי צפוי.‬
‫נראה לי שאצטרך לחשוב מחדש‬ ‫על כל שנות התיכון שלי. אני...‬
‫תוהה מה עוד לא פירשתי נכון.‬
‫החוכמה באה עם הגיל.‬
‫אז הוא היה חמוד, מה?‬
‫חמוד? מי...?‬
‫אה, לא. הוא לא היה חמוד.‬
‫על מה אתן מדברות?‬ ‫הוא לא חמוד. מה? חמוד? לא.‬
‫בסדר.‬
‫מה שתגידי.‬
‫הוא היה ממש חמוד.‬ ‫-הוא היה ממש חמוד.‬
‫כן!‬
‫כל הכבוד.‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫באמת?‬
‫רציתי לספר לך קודם,‬ ‫אבל לא ידעתי איך תרגיש.‬
‫ואז החלטתי שאפילו כשהדברים הופכים לקשים,‬
‫אני לא רוצה להסתיר ממך שום דבר.‬
‫נשמע רציני.‬
‫אמא שלך ביקשה ממני‬ ‫לחתום על הסכם טרום-נישואים.‬
‫באמת?‬
‫היא אמרה שהוא נועד להגן עליי.‬
‫אבל ככל שאני חושבת על זה,‬ ‫נראה לי שאולי הוא נועד להגן...‬
‫עליהם.‬
‫כן.‬
‫כמה אופייני להורים שלי.‬
‫למה שתחתמי על הסכם טרום-נישואים?‬
‫אם כבר, אתה צריך לחתום עליו.‬
‫כשהכרתי אותך, אתה היית טבח פשוט‬ ‫ואני הייתי בעלת עסק משגשג.‬
‫לא עד כדי כך משגשג.‬ ‫לא שילמת לי על כמה חודשים.‬
‫טוב, אז היית בקומת הקרקע‬ ‫של מה שעמד להפוך לעסק משגשג.‬
‫כן, נכון.‬
‫מה לעשות? לחתום?‬
‫מאוחר מדי, כבר שרפתי אותו.‬
‫מה?‬
‫ידעת עליו?‬
‫מצאתי אותו היום אחר הצהריים‬ ‫מתחת לערימת מגבות בחדר הכביסה.‬
‫סליחה, הייתי צריכה לספר לך.‬
‫לעולם לא אסתיר ממך שום דבר נוסף.‬
‫היא נתנה לי גם צמיד.‬
‫נראה לי שזה היה שוחד.‬
‫הוא בטח לא אמיתי,‬ ‫אחרת היו מגיעים איתו שומרים חמושים.‬
‫מה עשית איתו?‬
‫אין לי מושג. נראה לי‬ ‫שהוא בתא הכפפות במכונית.‬
‫לא רציתי לחשוב עליו בכלל.‬
‫הוא היה שייך לדודה שלי, קרול.‬ ‫היא ואמא שלי רצו לתת לך אותו.‬
‫נחמד מצידן.‬
‫והוא כן אמיתי.‬
‫מה?‬
‫זו הילדה שלי.‬
‫היי, אבא.‬
‫מתי ידעת שאני אבוא לעבוד איתך?‬
‫אמרת לי כשהיית בת שש.‬
‫מה?‬ ‫-אמרת לי שנהיה שותפים.‬
‫אפילו הכנת כרטיסי ביקור.‬
‫"אבי ואבא'לה או'בריאן".‬
‫כנראה שניבאתי את העתיד.‬
‫אמרת גם שאת תהיי נשיאת ארצות הברית.‬
‫טוב, אז ניחשתי חצי נכון.‬
‫את עדיין צעירה.‬
‫את לא מוותרת, מה?‬
‫זה עוזר לי להירגע.‬
‫אפשר להצטרף?‬
‫השם שלך מופיע פה.‬
‫היי.‬
‫כמה זמן לקח לך להתגבר על הפרידה מג'ורג'יה?‬
‫זה לקח זמן, אחות.‬
‫הרבה זמן.‬
‫את חזקה.‬
‫אני יודעת.‬
‫באמת.‬
‫אף פעם לא קל לסיים דברים.‬
‫ממש לא.‬
‫אתה פשוט תעזוב בלי להיפרד?‬
‫מה עוד לא אמרנו אחד לשנייה לאורך השנים?‬
‫לא נראה לי שאי פעם אמרנו "להתראות".‬
‫זה נכון.‬
‫לאן אתה הולך, טרייס?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל נראה לי שמשהו חסר בי.‬
‫ניסיתי למצוא אותו בתוך המוזיקה,‬ ‫וניסיתי גם בינינו.‬
‫עכשיו אני אנסה למצוא אותו בתוכי.‬
‫בהצלחה.‬
‫תנשקי את הבנות בשמי.‬
‫הן יתגעגעו אליך.‬
‫אני אתגעגע אליהן.‬
‫ואלייך.‬
‫מגיע לך הטוב ביותר, אבי.‬
‫תזכרי את זה.‬
‫וגם לך.‬
‫אולי עכשיו נמצא את זה.‬
‫אני אגיד לך מה סבתא אמרה לי‬ ‫אחרי הפרידה שלי.‬
‫"אי אפשר להחלים‬ ‫בעזרת החזרה אל מה שגרם לנו לחלות."‬
‫עצה טובה.‬
‫ככה זה עם האירים.‬
‫אנחנו בוכים כהוגן, מספרים בדיחה,‬ ‫ויוצאים לצעידה כדי לשכוח מהכול.‬
‫הייתי שמחה להיות קצת יותר אירית.‬
‫כמו כולנו.‬
‫תרגום כתוביות: ירדן טל‬
‫בפרק הבא:‬
‫למה שלא תצרפי את או'בריאן להגנה?‬
‫הגיע הזמן להכין אותו לעבודה אמיתית.‬
‫יש מעט מאוד עבודות של אודריסקול. זו מציאה.‬
‫יש לנו בלוק באזור המפטון.‬ ‫הוא יהיה נהדר בתור בניין משרדי.‬
‫אני לא רוצה לעשות עסקים עם אח שלי.‬ ‫הלוואי שהיית באה לדבר איתי על זה קודם.‬
‫כיף לך לשחק אותה מיליונר אקסצנטרי?‬
‫מיליארדר. הייתי אקסצנטרי‬ ‫באותה מידה כשהייתי עני.‬
‫שמעתי שחיפשת עבודה.‬ ‫-עשיתי כמה טעויות בעבר.‬
‫תשמע, לא דיברתי איתך בכנות מלאה.‬