Viděli jste:
Vítej doma, lásko!
- Jerome Trask. Ano. - Ne!
- Nevím, kdo to je. - Můj nepřítel.
Sejdu se s ním. Budu nejlepší
hostující dramatička, jakou kdy na UM měli.
Když se staneš součástí rodiny, jako jsou Peckovi, je to velká zodpovědnost.
Musíš se ujistit,
- že máš jasně vyhrazená práva. - Předmanželská.
- Snaží se nás zažalovat. - Žádné „my“ není.
- Ozve se ti můj právník. - Luke Tatum, jak ses měl?
- Po střední ses… - Vypařil?
To byl polibek na rozloučenou, že?
Jak bylo v Londýně?
Ta tvoje videa byla nádherná.
Bylo to.
A počkej, vidělas Simona?
- Jo, několikrát jsme spolu večeřeli. - Skutečně?
Večeřeli jsme i s jeho přítelkyní.
To nic.
Oba jsme se posunuli dál a ona je moc milá.
To je hezké.
Beru to velmi vyspěle.
Ale vadilo mi, že se mi stýskalo po domově.
- Skutečně? - Byla jsem tam čtyři dny, a pak jsem…
Ahoj, co to děláš?
Nevšímejte si mě, jen si zkouším svatební boty.
Jo, přirozeně.
Spousta nevěst si boty vyzkouší jednou a padnou jim. Výborně.
Ale musíte je mít na sobě celý den.
Pózovat v nich, tančit v nich.
Když je nerozchodíte, čekají vás nevěstovské puchýře.
Nevěstovské puchýře.
Pokračujte, jako bych tu nebyla.
Dobře.
- Takže, stýskalo se ti? - Jo.
I když se hra vydařila, byla jsem po celou dobu nervózní.
Prostě…
Nevím, chtělo se mi jet domů. Divné, že?
Ne. Jsme tady my.
Tak jo, nevěsto. Co ty boty?
- Dobré. Jak vypadají? - Úžasně.
Fenomenálně.
Otázkou ovšem je, zda v nich můžeš tančit.
- Jestli? - Podívej se na to.
Ča-ča-ča.
Tančíš, nebo se snažíš vykopnout dveře?
Dobře, víte co?
Dostaňte to ze sebe teď, protože v můj svatební den
na mě musíte být hodné.
- Rozuměno. - A myslím to vážně.
Nejen na chvilku, celých 24 hodin. Obě.
Jistě!
Ale my jsme na tebe pořád milé.
Jo, kromě toho, když tančíš.
Přineseš víno?
Něco tu krásně voní.
- Děda udělal snídani. - Sám.
Jsem mnohostranně nadaný děda.
Když jsem byla malá, děda nám dělával lívance
a z borůvek dělával oči, nos a úsměv.
- To to jako je! - Já myslela, že je to duch.
- Smějící se duch. - Děkuji.
Dobré ráno, rodino.
- Dobré ráno! - Ahoj.
- Lívance! - Dědova práce.
Pořád děláš smajlíky.
Vidíte? Věděla, co to je.
Nejdříve potřebuju kafe.
Stále jsem časově v Londýně. Nevím, jestli je ráno nebo večer.
Jsme unavená a napružená zároveň.
Potřebuji svůj modrý svetr s perlovými knoflíky.
Můj modrý svetr? Můžeš si ho půjčit.
Řekněme, že se v tom neshodneme.
Jdu na oběd s Peckovými, než odjedou domů,
a musím vypadat více Peck-ovitě.
Stále se tě snaží přesvědčit,
- abyste měli evropskou svatbu? - Ne, to už vzdali.
Nemyslel jsem, že se Dennis Peck někdy něčeho vzdá.
David si dupnul. Je taky Peck.
Holky, jestli jste hotové, je čas jít do školy.
Děkujeme za dědovy lívance, dědo.
Prosím.
Hezký den, dámy.
Díky.
Mám problém.
Peckovi mi nechali v pokoji tohle.
Co je to?
Předmanželská smlouva.
To jsem si myslela.
Řeklas to Davidovi?
Ne, šílel by.
Řekneš to Davidovi?
Mohla bych.
Nebo bych to mohla ignorovat a doufat, že se ten problém vypaří.
- Funguje to vůbec někdy? - Občas.
- A tyhle jsou pro tebe, Bree O’Brienová. - Děkuji.
- Proč jsi tak brzo vzhůru? - Mám schůzku ohledně toho učení.
- Aha. - Bree.
- Podle mě bys byla skvělá učitelka. - Uvidíme.
Vedoucí oddělení přesunul ranní schůzku
na odpoledne.
Což se mu dost podobá, už se mě snaží zmást.
- Ty ho znáš? - Já ho znám.
Jerome Trask, Breein nepřítel ze střední.
Nebyl prezidentem debatního kroužku?
Jo, jak…? Ty si pamatuješ, Jeroma Traska?
Ty, kteří nebyli na tvé děti hodní, nezapomínáš.
- Díky, tati. - Rádo se stalo, zlato.
Měl bych jít do práce.
Můj nový partner je skutečný tyran.
Zajímavé, můj nový partner je naprosto stejný.
To není pravda.
Zapište se na Den pro čistou pláž.
Želvy se samy nezachrání. Nemají ruce.
Dobré ráno, Caitlyn a Carrie Wintersovi.
Dobré ráno, pane Rossi.
Tak, holky, chci vás tu vidět hned ve čtyři na taekwondo.
Hezké.
Mám vás ráda, ahoj.
A dobré ráno, Abby O’Brien Wintersová.
Dobré ráno, pane Rossi.
Doufám, že zítřek
strávím s tebou a s holkami na pláži.
Jayi, asi to není dobrý nápad.
Dýchej. Je to školní aktivita, ne rande.
Den pro čistou pláž?
Jasně. Zapomněla jsem.
Ale pokud naznačuješ, že bych tě měl pozvat na rande…
Spásné zvonění.
Ahoj.
KAVÁRNA U SALLY
Skutečně se chcete se sestrami zapsat na triatlon?
Myslím, že ano.
Působivé.
Myslím, že se zapíše i tvá máma.
Udělej to!
- Snaživci O’Brienovi, že? - Pěstička.
Jak se máš, lásko?
Dobře!
Ne, vlastně skvěle.
- Nikdy mi nebylo líp. - Výborně.
Dojdu nám pro kafe.
Rád to udělám, ale jsi si jistý?
Jsem.
Jistá čím?
Trace chce…
Prodávám svou polovinu klubu zpět tvému tátovi.
Ano?
Odjíždím z Chesapeake Shores.
Nechám vás si promluvit.
To není třeba.
Musím to udělat.
Potřebuji něco nového.
Na novém místě.
Prosím, nedělej to kvůli mně.
Zůstával jsem tu kvůli tobě.
Vše mi tě tady připomíná.
Hele, omlouvám se za to, co jsem minule řekl.
Není třeba.
Bylo zapotřebí.
To ano.
Ale mělas pravdu.
Honil jsem se za duchy.
Potřebuji nový začátek.
Kde?
Uvidím.
Opatruj se, Abby.
Tady to je.
Díky.
Miluju kofein.
Nevadí, že to chvíli trvá.
Co?
Dostat se z toho.
ČERSTVÁ ZELENINA A OVOCE
Potřebujeme lilek na mou parmigianu.
Tví rodiče zdá se akceptovali, že se budeme brát tady.
Zdá se.
- Důraz na „zdá se“. - Jo.
Budu tak rád, až rodiče po obědě odjedou
a budeme opět jen my dva.
Ano.
Hezky jsem si popovídala s tvou matkou.
Skutečně? To je dobře.
Že?
Jo. Je ráda, že budu členem rodiny.
Když ti při rozhovoru s mámou dojde invence,
stačí se zeptat na ni.
Je to její oblíbené téma.
Výborně. To zvládnu.
Nebo se zeptej na její sbírku Lalique.
Bude mluvit celé hodiny.
Rozumím.
Promiň, na co se tě ptala?
Chtěla, abych se o tebe dobře starala.
Skutečně?
To je hezké.
KAŽDOROČNÍ TRIATLON
Ahoj, Abby.
Ahoj.
Děkuji.
Co je Lalique?
Cože?
Jsem v háji. Davidova máma je sbírá a já nevím, co to je.
Napadlo tě zeptat se Siri, nebo Alexy nebo Googlu?
- Doufala jsem v lidskou pomoc. - Jsi ze staré školy.
Jak to jde s tátou?
Překvapivě velmi dobře.
Zpočátku to bylo krkolomné,
ale když vezmeš někoho tvrdohlavého, kdo nebere žádná „ne“…
A dáš ji dohromady s tátou…
Velmi dobré. Jsi legrační. Já to pochopila.
Jo, pravdou je, že jsme často na kordy.
Ale myslím, že nám to oběma prospívá.
Nutí nás to ven z našeho vnitřního pohodlí.
Já mám to své ráda.
Je pohodlné.
No jo, nic, musím do práce.
S tátou.
A já musím zjistit, co je Lalique.
Jen říkám, že možná teď není vhodná doba v tom projektu pokračovat.
Jo, ale minulý týden jste mě nechali spočítat nové podlažní plány.
- Já vím, ale… - Tak co se změnilo?
Ekonomika a…
Vím, že jste se sešli s Quigleyovými.
Takže si najmete jiného stavaře. Proč?
S Mickem se známe roky…
Takže jde o Dilphera.
Je to…
Teď není vhodná doba.
Chci se ještě jednou podívat na tu krásu, než půjdeme.
Všechno je tak…
Rockwellské, to je slovo, které hledáš.
Mně napadl spíše Andrew Wyeth.
Dobře. Letí to za hodinu.
- Dojdu pro kufry. - Pomůžu ti.
- Neměly bychom jim pomoct? - Ne. Oni to zvládnou.
My musíme plánovat svatbu.
To ano.
Tady v Chesapeake Shores.
Vadí vám to?
Vlastně…
se mi ulevilo.
Mělas čas projít si dokumenty, které jsem ti tam nechala?
Ano.
V podstatě tam stojí, že se stáváš členkou Peckovy rodiny.
Že patříš pod naši ochrannou střechu.
Ano.
David říkal, že sbíráte křišťál Lalique.
Ano, sbírám.
- Jsi fanda? - Ano.
Lalique byl založen v roce 1888
a přežil jako jedinečný symbol francouzského luxusu.
To je pravda.
Auto je naloženo.
Něco jsem ti v pokoji nechala.
Další dokumenty?
Říkejme tomu…
překvapení.
Jdu ze schůzky s Taylorem Martinem.
- Jo? - Najme si jinou firmu.
Cože?
Proč?
Dilpher.
To je třetí zakázka, kterou jsme tento měsíc ztratili.
Jo, já vím.
A proto si myslím, že musíme rozšířit.
Podle mě bychom měli koupit malého dodavatele betonu.
- Koupit podíl ve střešní firmě… - Teď není doba na rozšiřování.
Tati, v dnešní době
stavaři, kteří diverzifikují, mají větší šanci na růst…
Podívej, lásko, i se zakázkami, které jsme ztratili,
máme stále dost práce.
Máme Changův mrakodrap v Alexandrii.
Máme místní Kincaid projekt. Jsme na tom dobře.
Souhlasím.
Vím, jak tvrdě pracuješ,
ale firmu musíš dál budovat, ať se stane cokoli.
Hele, musíme na staveniště, co kdybychom si o tom popovídali cestou?
- Dobře. - Dobře.
Vyřešíme to.
A musím ti něco ukázat.
Nová jmenovka.
ABBY O’BRIENOVÁ PREZIDENTKA
Prezidentka?
- Kdys to nechal udělat? - Před pár lety.
Věděls, že se k tobě do práce vrátím?
Ne, nevěděl. Doufal jsem.
Takže ta vnitřní zeď je jako tady?
- Přesně tak. - Už to chápu.
Hej, hoši!
Znáte mou dceru Abby? Je to moje nová partnerka.
- Jistě. - Zdravím.
Má se společností skvělé plány.
- Výborně. - Musíš být pyšný.
Můžeme si popovídat v soukromí?
Jdu zkontrolovat bagr.
- Půjdu s ním. - Ne, zůstaň.
Můžete mluvit před mou partnerkou.
No, něco jsme se doslechli, a dělá nám to starosti.
Chtěl bych si popovídat v soukromí o tom Dilpherovi.
Skutečně?
Alex Johnson a Cole Larson.
Ta jména slyším od nepaměti.
Vy jste s námi pracovali už mnohokrát.
Ano, to je pravda.
Ty byty v Alexandrii.
A bytová zástavba v Bethesdě?
A spousta dalších.
Přesně tak.
Měli jste někdy nějaké problémy?
Měli jste někdy stížnosti ohledně stavby, nebo přišli o peníze?
Dalo se kdy diskutovat o tom,
zda Stavební a vývojářská firma O’Brien postavila něco,
co nebylo na té nejvyšší možné úrovni?
Ne, ale…
A já si pamatuji,
že táta riskoval, když vám ve vašich začátcích pomohl.
Věřil ve vás,
- než jste si věřili vy sami. - To je pravda.
Práci odvedl s podáním ruky a pohledem do očí.
To nemůžete udělat totéž pro něj?
Je to naše podnikání, Micku.
Je to vše, co máme.
Prostě nemůžeme riskovat.
To byl skvělý proslov, Abby.
Nezměnil jejich názor.
Ne.
Ale hezky se to poslouchalo.
Ahoj, Lukeu.
Ahoj.
- Bude to všechno? - Jo, díky.
Poslyš, znáš The Bridge, že?
No, táta to tam teď vede
a potřebuje pomoc.
- Jo? - Jo.
Tak mě napadlo, jestli bys neměl zájem tam pracovat.
Díky.
Ale jak vidíš, moje kariéra tady skutečně kvete.
Jo. Vím, že máš práci, ale…
Hele, té nabídky si vážím, O’Briene.
Ale já na charitu nejsem.
Tady je zpátky.
- Tak zatím, Lukeu. - Jo.
- Ahoj, tati. - Ahoj, lásko!
- Jarní úklid? - Jo.
V Londýně jsem zjistila všechna svá módní faux pas.
Tak to nesu na darovací skládku.
To je vždy dobrá věc.
Už ses rozhodla ohledně toho učitelského místa?
Ještě ne. Musím se sejít s vedoucím katedry.
No jo, Jerome Trask.
Tvůj nepřítel z druháku.
Protivník.
Helen Sturgesová byla mou nepřítelkyní ve druháku.
Vím, že bych neměla mít obavy. Bylo to na střední před miliony let, ale…
před Jeromem Traskem jsem se vždy cítila menší-než.
Menší-než?
Jo, nevím, prostě jako šprt knihomol.
Myslel jsem, žes na to byla pyšná.
Byla, ale podle svých knihomolsko-šprťáckých pravidel.
Proč jsi mi to neřekla?
Řekla.
Ne. Ne, vtipkovalas o tom, ale nevěděl jsem, že ti to ubližuje.
- Kdybych to věděl… - Nechtěla jsem, abys to věděl.
Proč ne?
No protože…
Nevím. Byls pyšný, že nosím domů samé jedničky,
a nechtěla jsem, abys věděl, že mám potíže.
Měls toho moc, máma odešla a to tvé podnikání.
Lásko, vím, že jsem se ti vždycky nevěnoval, a je mi to líto.
Ale se samými jedničkami, nebo bez nich, vždy jsi byla moje chytrá, zářící holka.
Mám tě rád.
Díky, tati.
Dobře.
DARUJTE ZDE CHESAPEAKE SHORES SE STARÁ
Lukeu?
Luke Tatum?
- Jo? - Bree O’Brienová.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak se máš? - Už dobře.
- Už? - Jo, když mě přešlo bolavé srdce.
Co tvoje?
Ty si na mě skutečně nepamatuješ. Jsem mladší sestra Kevina O’Briena.
Ne, nepoznal jsem tě.
Jo, rovnátka pět kilo přidají.
Byla jsem do tebe zabouchnutá.
A zdá se, žes nevěděl, že existuju.
Nevěděl jsem spoustu věcí.
Zdá se, že ses z toho vzpamatovala.
Jo. My O’Brienovi jsme odolná banda.
Přistěhoval ses zpátky?
Prozatím. Jo.
- Vítej doma! - Díky.
Co tak děláš?
Trochu to, trochu ono.
Vlastně, tvůj…
Někdo mi nabídl práci dnes ráno. Nevím, jestli ji vezmu.
Já pevně věřím v to, že změna je někdy dobrá.
- Někdy? - Jo, někdy není.
Možná máš pravdu.
Možná se na to mrknu.
Ráda jsem pomohla.
„Tři slova a shrnu vše, co jsem se dozvěděl o životě.“
„Prostě jde dál.“
Robert Frost.
Přesně tak.
Paráda.
Ráda jsem tě viděla.
Jo.
- Tak zatím. - Zatím.
Tak jo.
- Ahoj! - Jess, co tady děláš?
Jsem hodná teta.
Přišla jsem se podívat, jak se moje neteře učí kopat do věcí.
- Jsou dobré. - Jo, jsou.
Ráda si říkám, že to mají po mně. Na výšce jsem chodila do karate.
Jo?
Moje malé tajemství. Myslela jsem si, že jsem tvrdá.
- Mělas černý pás? - Ne.
Skončila jsem na oranžovém.
- Mají oranžový? - Ano.
Oranžová je hezká.
- Mluvilas s Davidem o té předmanželské? - Nemohla jsem.
Vylepšila nabídku.
- Co je to? - Paní Peck…
Deirdre to nechala v pokoji.
Jsou pravé?
Doufám, že ne! Proč to tam podle tebe nechala?
- Je to jasný úplatek. - Jo.
- Ale dost dobrý úplatek, že? - Jo!
Legendární Bree O’Brienová.
Asi.
Ahoj, Jerome.
Dnes už jen Jerry.
Jistě tě to už unavuje poslouchat, ale tvou knihu miluju.
Ne. To mě nikdy neunaví.
Taky jsem v Baltimore viděl tvou hru
a rozplakala mě.
- Jo. - Děkuji.
- Ukážu ti to tu, co? - Dobře.
Dokázalas v životě úžasné věci, Bree.
Myslím, že máš našim studentů hodně co dát.
Když budeš mít zájem.
Jistě.
- Můžeme si o tom promluvit. - Dobře! Výborně!
Upřímně, nebyl jsem si jistý, jestli dnes přijdeš.
Proč ne?
Však víš, ve škole jsme spolu zrovna nevycházeli.
To ne.
Nebral jsem si to osobně, abys věděla.
Moment, tys to… Nebrals to osobně?
No to, žes mě neměla ráda.
Ve škole jsem nebyl zrovna příjemný…
Já jsem tě neměla ráda, protože jsi neměl rád ty mě.
- Cože? - Jo!
Ne! Já…
Neuměl jsem se jen s lidmi na střední spřátelit
a tys byla tak chytrá a…
- A? - Jen „a“.
Bylas jiná liga, jak se říká.
Ale jdi. V žádné lize jsem nebyla.
- Fakt si to myslíš? - Ne.
Ne, jen jsem chtěla být brána podle svých podmínek.
Střední na to asi není to nejlepší místo.
To je pravda.
Můžu se tě ale na jedno zeptat?
Proč jsem tě nevzal do debatního týmu?
Jo!
No proto, že jsem věděl, že jsi lepší než já.
Jak jsem řekl, nebyl jsem na střední zrovna příjemný.
A teď?
Snažím se.
- Dobře. - Ukážu ti knihovnu.
- Jasně! - Je moc hezká.
Jo, jasně.
Z DALEKA
Počkej, Trace odchází z města? Proč to nikomu neřekl?
- Řekl to mně. - Mně to řekl.
- Já jsem to věděla. - I já jsem to věděl.
Věděls to?
Já jsem to nevěděl.
To chtěl prostě odejít a ani se nerozloučit?
Takový byl plán. Ale ukázali se O’Brienovi a vše pokazili.
- My už jsme takoví. - To je fakt.
Nejsme to jen my, Traci.
Podívej, všichni se s tebou přišli rozloučit.
Přidej se k nám k přípitku na rozloučenou.
Možná za chvilku.
Hodně lidí tě má rádo. To bys měl vědět.
Co kdybych přinesl další rundu? Na účet podniku!
Traci, pomůžeš mi?
- Jo. - Díky.
Sedm piv na účet podniku.
- To fakt nemusíš, Micku. - Ne, já chci.
Víš, já vím, že mezi námi vždy byla nějaká překážka.
Možná je to moje vina.
Tátové a dcery, chápeš?
Ale vždy jsem tě respektoval.
Taktéž.
Víš,
někdy se lidem zdá, jako by se vše zastavilo.
A všechny cesty se zdají být slepé.
Ale vždycky existuje jiná cesta.
A vím, že ty tu svou najdeš.
Díky.
Díky, Micku.
Není zač. Pojďme pro to pití, ať si můžeme připít.
Jo, za chviličku. Hned se vrátím.
Ale pospěš, protože nechci zapomenout svůj velmi chytrý přípitek.
Bez Trace to tu nebude stejné.
Ta křidélka by mohla být lepší.
Možná tě nový manažer vezme jako poradce.
Mohl by si vybrat hůř.
Pití se už nese.
- Kam šel Trace? - Hned se vrátí.
Ne, nevrátí.
- Co tím myslíš? - Nemá rád loučení.
- Ahoj. - Ahoj.
- Mohu se přidat? - Ale jistě.
Víš, to byla má nejoblíbenější denní doba.
Když jste byli malí a pěkně v postýlkách.
Šel jsem sem dolů a díval se na hvězdy.
A dal si skleničku vína.
Hej, po vašem uspávání jsem jednu potřeboval.
To jsme byli takoví raubíři?
Hodní raubíři.
Ale tys byla nejhorší.
„Řekni mi další pohádku,
přines mi skleničku vody,
řekni mi, jak funguje vesmír.“
Na což jsi vždy odpověděl: „Tvrdou prací a láskou.“
Jo? Byl jsem dost chytrý táta.
To jo.
Byls.
Ale až moc jsem pracoval, že?
Nebyl jsem vám vždy k dispozici, že?
Ne.
Ale teď, když jsem rodič, tak vím, že nic není nikdy dokonalé,
a někdy prohraješ, někdy vyhraješ.
Ono se to vyrovná.
V to doufám.
Chceš si o tom promluvit?
Musím?
Ne, pokud nechceš.
Jsem jen smutná.
Ale jsem v pohodě.
Chci říct…
Vlastně líp než jen v pohodě. Jsem…
Těším se na to, co bude dál.
To je dobrý pocit.
To je.
Víš, co mě vždy uspalo?
Tajná zbraň.
Nefunguje, když zpíváme oba, že?
Ne, myslím, že ano.
- To bylo skvělé. - Božínku.
Mám tě rád, holčičko.
Já těm mám taky ráda, táto.
Další krásný den v ráji.
Musím ti něco říct.
Copak?
Myslím, že koupit ty slepice byl skvělý nápad.
- Lidi milují čerstvá vajíčka z farmy. - Děkuju.
Pojmenoval jsem je.
Co jsou ty dvě?
To je Originál a tahle Křupavá.
Přestaň!
Promiňte. Obvykle je to hodný člověk.
Pomerančovou a Teriyaki asi vidět nechceš, že?
Přestaň!
Teď mám z toho hlad.
Mami, hele! Je tak čistá.
Je krásná. Musíš si ji přidat do sbírky.
Rád vidím, že s holkama pomáháte čistit pláž.
Jistě, je to naše oblíbená akce.
Jo, musíme pomáhat.
- Jsme tady rády. - Já taky.
Jak se máš?
Dobře.
Hej, Jayi, díky, že jsi takový dobrý kamarád.
Jo. Stojíš za to.
- Pane Rossi! - Ahoj. Jo?
Podívejte, co jsem našla.
Co je to?
Žraločí zub.
Pořád se jim obnovují, takže jim pořád rostou nové.
Ten vypadá, že patří písečnému žralokovi tygřímu.
Vyskytují se tu v okolí, že?
Jo, občas. Ale na lidi nikdy neútočí.
- Ráda bych jednoho viděla. - Možná uvidíš. Jednoho dne.
Ve dvou případech si umím vždy poradit: s dětmi a se žraloky.
To si budu pamatovat.
A další Den očisty pláže a O’Brienovi odvedli svůj díl.
Tak to děláme.
Pamatuješ na Den očisty pláže, jak se Jess spálila na slunku?
Lásko, týden jsi vypadala jako malý humr.
Jak bych mohla zapomenout?
- Potom jsem už na krém nikdy nezapomněl. - To ne.
Dnes jsem se setkala se svým sokem.
- Skutečně? - A?
Nebylo to tak zlé. Myslím, že tu práci vezmu.
Je to učení postgraduálních studentů a je to jen na semestr, takže…
- To je skvělé, Bree. - A naprosto nečekané.
Asi budu muset přehodnotit všechny své roky na střední. Je to…
Zajímá mě, co dalšího jsem nepochopila.
S věkem přichází moudrost.
Byl roztomilý, co?
Je roztomilý? Kdo…?
To ne. Není roztomilý.
O čem to mluvíš? Není roztomilý. Cože? Roztomilý? Ne.
Dobře!
Jak chceš!
- Nebyl roztomilý. - Nebyl roztomilý.
Ano!
Dobrá práce.
Musím ti něco říct.
Jo?
Chtěla jsem ti to říct už předtím, ale nevěděla jsem, jak zareaguješ.
A pak jsem si řekla, že i když to bude náročné,
nechci ti nic tajit.
To zní vážně.
Tvoje máma chce, abych podepsala předmanželskou smlouvu.
Jo?
Prý je to na mou ochranu.
Ale čím víc o tom přemýšlím, myslím, že je to na ochranu…
Jich.
Jo.
To jsou typičtí naši.
A proč bys ji měla podepisovat ty?
To ty bys ji měl podepsat.
Když jsem tě poznala, byls u friťáku, já jsem vlastnila vzkvétající podnikání.
Možná ne vzkvétající. Pár měsíců jsi mi neplatila.
Dobře. Byls na počátku toho, z čeho vzešlo vzkvétající podnikání.
Ano. To jo.
Co má dělat? Mám to podepsat?
Už je pozdě. Už jsem ji spálil.
Cože?
Tys o ní věděl?
Našel jsem ji dnes v prádelně pod kupou ručníků.
Promiň, měla jsem ti to říct.
Už nikdy nebudu před tebou nic tajit.
Taky mi dala náramek.
Podle mě to byl úplatek.
Jasně není pravý, jinak by u něj stála ozbrojená ochranka.
Cos s ním udělala?
Ani nevím. Je v autě v přihrádce, myslím.
Nechci na to ani myslet.
Patřil mé tetě Carol. S mámou chtěly, abys ho měla.
To je milé.
A je pravý.
Cože?!
To je moje holka.
Tati.
Kdy ti bylo jasné, že se vrátím k tobě do práce?
Řeklas mi to, když ti bylo šest.
- Cože? - Řeklas mi, že budeme partneři.
Dokonce jsi udělala i vizitky.
„Abby a taťka O’Brienovi.“
Bylo to prorocké.
Taky jsi mi řekla, že budeš prezidentkou USA.
Polovinu jsem uhodla.
No, pořád jsi ještě mladá.
Páni, ty toho nenecháš, co?
Pomáhá mi to se uvolnit.
Mohu si přisednout?
Je tu tvé jméno.
Hej.
Jak dlouho ti trvalo, než ses vzpamatoval z rozchodu s Georgií?
Dlouho, sestro.
Dlouho.
Jsi silná.
Já vím.
Myslím to vážně.
Víš, konce nejsou nikdy snadné.
Ne, nejsou.
Chtěls odejít a nerozloučit se?
Co jsme si za ty roky ještě neřekli?
Myslím, že jsme se nikdy nerozloučili.
To je pravda.
Kam jedeš, Traci?
Nevím.
Ale myslím, že mi uvnitř něco chybí.
Zkoušel jsem to najít v muzice, zkoušel jsem to najít v nás.
Teď se to pokusím najít v sobě.
Hodně štěstí.
Polib za mě holky.
Budeš jim chybět.
Ony mně taky.
I ty.
Zasloužíš si jen to nejlepší, Abby.
Pamatuj na to.
A ty taky.
Možná to teď najdeme.
Řeknu ti, co mi po rozchodu řekla babička.
„Neuzdravíš se, když se budeš vracet k tomu, co ti ublížilo.“
To je dobrá rada.
Znáš Iry.
Pobrečíme, zavtipkujeme, rozchodíme to.
Kéž bych byla víc Irka.
To my všichni.
Překlad titulků: Roman Placzek
Uvidíte:
Co kdyby ti s tím pomohl O’Brien?
Je načase, aby se procvičil v terénu.
Existuje jen velmi málo O´Driscollů. Je to nález.
Vlastníme část hamptonské oblasti. Byla by to skvělá kancelářská budova.
Nechci s bratrem podnikat. Chci, abys se mnou nejprve mluvil.
Rád si hraješ na výstředního milionáře?
Miliardáře. Stejně výstřední jsem byl i jako chudý.
- Prý hledáš práci. - Chyboval jsem.
Nebyl jsem docela upřímný.