Az előző részekben:
Trace!
Hívtam Abbyt, de nem tudtunk beszélni…
Abby biztos megkapta az üzeneted.
Ez a tiéd. Nem tudtam, akarsz-e beszélni vele.
Vádat emeltek Dilpher ellen. Azt állítja, a bűntársa voltam.
És hogy silány minőségű alapozást engedélyeztem közel 200 épületnél.
- Trace-szel vége. - Tudom.
A közös múlt nem egyenlő a közös jövővel.
Ezt is tudom.
Csak a múlt néha nem tágít mellőlünk.
- Bocsánat, hogy elszöktünk. - Talán nem volt jó ötlet.
Nelson egy cápa, és akkor támad, mikor a legkevésbé számítasz rá.
- Igen! - Várj, hadd kérdezzem meg!
- Leszel a feleségem? - Igen! Ezerszer igen!
- Kösz, hogy elvállaltál. - Mondok valamit, ami tetszeni fog.
Elvinnéd a darabodat a West Endre?
- Londonba? - Aha.
Köszönöm!
Abby, ide figyelj! Nem megyek sehova.
- És nem mondok le magunkról. - Trace…
Jó, kicsit magasabbra a jobb oldalát!
Szuper, most egy picikét feljebb a bal oldalát!
Még egy kicsit feljebb jobb oldalon! Újra feljebb a bal végét!
- Kev, szívatsz minket? - Ezerrel.
ÜDV ITTHON, BREE
Jól néz ki, lányok.
Meseszép felirat!
Ugye? Hihetetlen, hogy Carrie készítette.
Ejha! Tehetséges a lány.
Biztos örülni fog Bree ennek az egésznek? A kalapoknak, a teázásnak…
Mikor facetime-oztam vele, visszafogott partit akart. Semmi nagy dolgot.
Ez lenne az?
- Szia! - Juhú!
Isten hozott itthon, kicsim!
Sziasztok!
Ezt az arcocskát!
Úgy volt, hogy három óra múlva érkezel.
Elcsíptem egy korábbi járatot. Meglepi.
Nell sajnálni fogja, hogy lemaradt a megérkezésedről.
Teát hoz neked a piacról.
Nem kell tea. Egy életre elég volt.
A nagyi teadélutánt ad a visszatérésedre
pogácsával, uborkás szendviccsel meg mindennel.
Úgyhogy teázni fogsz.
Oké, rendben, a nagyiért bevállalom a teázást.
De most kaphatnék egy jó öreg marylandi kávét?
- Kaphatsz. - Köszönöm.
Ide vele!
Ez hiányzott.
- Biztos fáradt vagy. - Ja.
Mintha sosem mentem volna el.
És mintha egymillió évig lettem volna távol. Meséljetek!
Mindent tudsz. Annyit facetime-oztunk, hogy majdnem kipurcant a telóm.
Nekem kellett egy új.
- Connor jól elvan az ügyvédi irodánál? - Remekül.
Daviddel őrülten tervezzük az esküvőt.
- De jó? - Igen.
Minden rendben.
És anya meg apa?
Sülve-főve együtt vannak.
Nagyon furcsa. Érdekes, de furcsa.
- Na és te? - Én? Jól vagyok.
Tényleg?
Nem is említetted Trace-t, Jayt és senki mást.
- Nem, mert nincs sok mesélnivaló. - Sosem beszél róla.
Mert az életem többről szól, mint a pasikról.
És végre valahára magammal foglalkozom.
Apával dolgozom. Mi ezzel a baj?
- Semmi. - Abszolút rendben van.
Én is a munkára koncentráltam…
Csak az unalmassá válik, nem?
Én inkább úgy gondolok rá, mint ami erővel ruház fel.
Jó, rendben.
- Csak azt hittem… - Mit?
Azt hittem, történt valami Trace és közted, mielőtt elmentem.
Kevin és Sarah esküvői vacsorája után.
Abby!
- Megjött Nell a teával! - Tea! Oké.
Kis híján kihúztuk belőle.
Majdnem.
A tea az oka.
- Mit csinálsz? - Nézlek, ahogy alszol.
- Nem unod még? - Még nem.
Tudod, milyen nap van ma?
Hétfő?
Igen. És?
Mondd!
Ma van a két hónapos és háromhetes évfordulónk.
- Tartanak olyat? - Akár. Tessék.
Jaj, kávé!
Szóval ezt szokás adni ajándékba két hónap és három hét után?
Szerintem igen.
Gondold meg! Talán már babát vársz.
Talán.
És ha fiú,
gondoltam, lehetne egy nagyon íresen csengő neve. Mondjuk, Finbarr.
Finbarr?
Igen. Vagy Ultan, ha a Finbarr kicsit fura.
Ez komoly? Ultan vagy Finbarr?
- Ha fiú. Ha lány, akkor… - Szerintem remek apa leszel.
Csak… bízd rám a névadást, jó?
Látom, nagyon dolgozol.
Linda! Lemerülök az igazságtalan bérezés bugyraiba.
- Kösz, hogy átengedted ezt az ügyet. - Jól csinálod.
Holnap délutánra elvileg elkészülök vele.
Rendben. Margaret, gyere be!
Connor O'Brien, príma ügyvéd. Margaret Keller, príma ügyvédsegéd.
Üdv! Hadd segítsek!
Az egyenlő bérezésről szóló, 1963-as törvény?
Nagyon remélem, különben bukom a príma jelzőt.
Csak így tovább, Connor! Odavannak érted a tulajdonostársak.
Még Bobby Lewis is. Pedig ő senkiért nem rajong.
- Bizony. Utál engem. - Nem is igaz.
- Hű, az egy családi kép? - Igen.
Az én családom is népes. A második legkisebb vagyok.
Én is!
Állandó kereszttűz? És picit kevésbé értékelnek?
- Aha. De annyi mindent elnéztek nekem! - Ismerős.
- Hát, örvendek, Mr. O'Brien. - Köszönöm. És hívjon Connornak!
Tudja, komoly dolog, hogy Lewis kedveli.
Igen!
Hogyne!
Igen, köszönöm. Én is várom, hogy találkozzunk. Jó, viszlát!
SALLY KÁVÉZÓJA
Mesélj nekem arról a hívásról!
Csak előbb kéne pár dolog a vendégszobába David szüleinek.
Ó, jönnek David szülei?
Igen, és igyekszem a lehető legderűsebben látni a helyzetet.
Kellenek irodaszerek, jegyzetfüzetek, tollak…
- Mintha egy igazi panzió lennénk. - Jess, igazi panziótok van.
- Mondogasd ezt még! - Miért idegeskedsz?
- Van számukra egy hírünk. - Milyen hír?
Ráér. Mi is volt az a hívás?
A Marylandi Egyetem.
Nem végeztél el valamit?
Visszaveszik a diplomád? Ez a rémálmom.
Nem, óraadó színdarabírónak hívnak.
Remek! És az mi fán terem?
Kreatív írást tanítanék egy szemeszteren át.
- És vállalod? - Nem tudom.
Megfordult a fejemben a tanítás. Jó volna visszaadni, vagy…
- Ne! - Mi az?
Nem fogod kitalálni, ki vezeti a bölcsész tanszéket.
- Ne kímélj! - Jerome Trask.
- Na ne! - De!
- Fogalmam sincs, ő ki. - Jess, a fő ellenségem a gimiből.
- Volt fő ellenséged? - Igen… Jerome Trask.
Szörnyű alak. Ő vezette a vitacsoportot, és nem engedett belépni.
A vitacsoportba vágytál,
és nem a cheerleader- vagy a kosárlabdacsapatba?
Ne légy szigorú! Gáz volt a gimi.
Azt hittem, csak én szenvedtem a gimiben. Te színötös voltál.
Igen, a tanulás jól ment. De a barátkozás már nem annyira.
Sosem mesélted.
Elég bajod volt anélkül is.
Segíthettem volna.
Segítettél is. Azzal, hogy önmagadat adtad.
EAGLE POINT-I FOGADÓ
Oké. Minden a helyén. Mikor érkeznek a szüleid?
- Mostanában. - Ajaj!
- Nem ide kellett volna hívnunk őket. - De. Legyenek csak itt!
- Igaz. Lássák a vállalkozásunkat! - És tiszteljék!
Mindent a maga idejében.
Ez a mi életünk. Úgy éljük, ahogy mi akarjuk.
Bizony. És ezért kéne sok ember előtt közölnünk velük a döntésünket.
- Hogy ne rendezzenek jelentet? - Pontosan. Azt utálják.
- Jó ötlet. - Szerintem is.
Indul a műsor.
David!
- Jess! - Sziasztok!
Hát, mondhatom, nem volt könnyű, de idetaláltunk.
- Igen. - Fáradjatok be!
Behozatnátok a londinerrel a csomagjainkat?
Majd én.
Nahát! Már értem, miért mondják erről a helyről, hogy roppant elbűvölő.
Köszönjük.
És kezdődik…
Hahó!
Mentás fagyi csokidarabokkal? Telitalálat.
Na ja, az anyukák néha eltalálják.
Csak tudd, hogy itt vagyok, ha beszélni szeretnél róla!
És akkor is, ha nem akarod megbeszélni.
Kösz, anya.
Ez búcsúcsók volt, ugye?
Nem művelhetjük ezt tovább egymással.
Nem élhetünk folyton a múltban. Mások lettünk.
Én nem a múltban élek. A jövőről beszélek. A jövőnkről.
Nekem viszont a lányaimra is gondolnom kell, és az ő jövőjükre.
Szeretem a lányaidat.
Igen, azt tudom.
Abby… csak félsz.
Igen, félek. Ez ijesztő.
Te még nem voltál házas, Trace. Én igen.
A válás nagyon megviselte a lányokat.
És ha újra szakítunk?
Nem úgy lesz. Jó? Most nem fogunk szakítani.
Nem ilyen egyszerű. Tudod.
Azért gondolod, hogy nem egyszerű, mert mindent túlbonyolítasz.
Rendben.
Megérdemled a boldogságot, és én is,
de ettől az oda-vissza játéktól nem vagyok boldog.
- És szerintem te sem, ugye? - Nem.
Most nem vagyok boldog.
Olvad.
- Oké. - Oké.
Szerintem két láncszemmel feljebb.
- Kettővel feljebb? - Igen.
Három láncszemmel lejjebb! Nem, kettővel vissza.
- Szórakozol velem? - Aki másnak vermet ás.
Apa!
- Jó, feladom. - Tessék.
Jó.
- Ez az. - Egyféleképpen győződhetünk meg róla.
Csak egyféleképpen.
Jöjjön az igazi próba!
- Sikerült! - Bizony, sikerült.
- Legalább letesztelted. - Aha, kösz.
Én kösz a segítséget. Anyádat nem fogja meglepni a gravitáció.
Hogy megy a dolog anyával?
Megyeget.
Halad.
- Szóval együtt vagytok? - Most csak… elvagyunk.
Miért? Zavarna?
Hát, őszintén szólva…
először azt hittem, igen.
De mikor együtt látlak titeket,
mintha izzana benned egy szikra, vagy mi.
És anyában is. Szóval… nem, semmi bajom ezzel.
Az jó.
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
- Mikor akartál apa lenni? - Mikor anyád szólt, hogy terhes.
- Pillanat. Abbyt nem is…? - Nem terveztük?
Nem. Semmit sem terveztünk meg.
Lehet, hogy részben ez volt a gond.
Mert Sarah-val… próbálkozunk pár hónapja.
- Tényleg? - Aha.
- Türelem. Összejön. - Gondolod, hogy menni fog nekem?
- Hogy apa legyél? - Hogy jó apa legyek.
Hát, az nem könnyű.
„Kinek gyermeke van, az túszokat ad a jövőnek.”
- Ezt Sir Francis Bacon mondta. - Sir Francisre ráfért volna a lazítás.
Ha gyerekeid születnek, majd megérted.
Onnantól többé nem a tiéd az életed.
Hirtelen, megrendítő módon már nem te leszel a világmindenség középpontja.
Próbálsz minél jobb apa lenni, de ez néha egyszerűen nem elég.
Te jól csináltad, apa.
Reméljük, neked jobban sikerül!
Nem kérdés. Nagyon alacsonyra tettem a lécet.
De kérnék tőled valamit.
Értékeld ezt a pillanatot, amíg csak ketten vagytok!
Mert amint jönnek a gyerekek, sosem lehettek már csak ti ketten.
Gyűjtsetek szép emlékeket!
Kösz.
Nincs mit.
Én nem voltam meglepetés?
Nem. Egyedül téged terveztünk.
Mick?
Miért telefonálsz, ha ott vagy?
Csak el akartalak hívni vacsorázni.
Oké.
És nem szerettelek volna kényelmetlen helyzetbe hozni.
- Újabb randira invitálsz? - Igen. Nehéz döntés elé állítalak.
Örömmel randiznék veled még egyszer.
- Remek! Nyolckor felveszlek. - Jó.
Viszlát!
- Üdv! A négyes kút 40 dollárért. - Jó. Még valamit?
Igen, ezt a vizet. Kösz.
- Luke? Luke Tatum? - Oda kell betenni a kártyát.
Kevin O'Brien vagyok. Együtt kosaraztunk a gimiben.
Nem szabad kihúzni, csak ha kész.
Ne már, Luke! Együtt is futottunk. Legyőztél 400 méteren az utolsó évben.
Tudom, hogy emlékszel.
Igen, emlékszem.
Már nem lennék nagy ellenfél. Lelassultam.
Mi minden történt veled?
Én…
- Mert a gimi után… - Eltűntem?
Ja, olyasmi. Nem tartottuk a kapcsolatot.
- Igen, előfordul. - Mióta vagy újra itt?
Vedd el a kártyád, O'Brien!
Köszönjük a vásárlást.
Nehéz elhinni, hogy csak egy hét maradt a suliból.
- Csak úgy repülnek az évek. - Igen.
Írok egy intőt az idő tanszéknek.
- Tényleg? - Igen.
- Tudom a címüket, ha érdekel. - Megfontolandó.
Szóval… gondolom, nem foglak látni mindennap.
Hacsak nem…
Hacsak nem?
Hacsak nem látlak mégis.
Esetleg… találkozhatnánk.
Jay, én…
Figyelj, tudom, hogy sok egyéb gondod van, és ezt tiszteletben tartom.
- Nem kérdezősködtem. - Nagyra értékelem.
De tudd, hogy számíthatsz rám! Bármikor is lépsz ki abból…
amiben benne vagy.
Aranyos vagy, Jay.
Juj!
A tapasztalatom azt súgja, hogy ezt egy „de” követi.
„Aranyos vagy, Jay, de nem lehetnénk csak barátok?”
Ilyesmi.
Nincs semmi „de”, csak az „aranyos”.
Az jöhet.
Nos, meg kell adni, David, hogy pazar volt az étel.
Nagyon ízlett a gombás rizottó.
- David egyik specialitása. - Ugyan, semmi.
Látod? Semmi. A semmiért járt a konyhaművészeti iskolába.
Csak viccelek persze. Nagyon finom volt.
Jó vicc.
Beszélnénk veletek valamiről.
- Igen? - Az esküvőről.
Tudom, hogy Angliában tartanátok a ceremóniát…
Walesben.
Mi viszont…
- Igen? - Mi itt szeretnénk összeházasodni.
Jess szülővárosában.
Igazán?
Igen. És nem akarunk nagy lagzit.
Egy kicsi, meghitt esküvőt szeretnénk a családdal és a barátokkal.
Rendben.
Rendben?
Rendben.
Azt mondták, rendben.
A ti esküvőtök.
Ha itt akartok egybekelni, semmi gond.
Anyáddal az áldásunkat adjuk rá.
Jó, hát…
Egészségünkre!
Erre igyunk!
Szuper!
Nagyon szép itt.
Igen. Kényelmes.
Kényelmes?
Komoly, Mick? Ennyi telik tőled?
Tudod, mire gondolok. Ismerjük egymást. Szép hely.
Azt hiszed, teljesen ismersz, mi?
Talán nem? Tudom, mi a kedvenc filmed,
a kedvenc fagyid és ki a kedvenc Beatles-tagod.
Talán megváltoztam.
Casablanca, borsmenta és George.
Emlékszel.
Ahogy én is, Mr. O'Brien. Lássuk csak!
A piszkos tizenkettő, csokifagyi és Paul.
Telitalálat. Ügyes.
- Mi az, Mick? - Dilpher.
- Elmenjünk? - Ne!
Mi voltunk itt előbb. Jól érezzük magunkat.
- Sok másik helyen lehet vacsorázni. - Minden rendben.
- Bocs, nem akartam idegeskedni veled. - Semmi baj.
Szevasz, Mick! Megan! Kíváncsi voltam, összefutok-e veletek valahol.
- Sikerült. - Mit csinálsz itt?
- Menekülök a gondjaim elől. - De mindig megtalálnak.
Igen. Figyelj, Mick, beszélnünk kéne.
- Beszélnünk? - Vádat emelnek ellenünk.
Nem „ellenünk”.
Micsoda? Egy csónakban evezünk.
- Nem evezünk együtt semmiben. - Szóval cserben hagysz?
Amit tettél, azt teljesen egyedül csináltad. Ne akarj engem is bemártani!
Az ábra nem ezt mutatja. És én sem ezt fogom vallani, ha arra kerül a sor.
- Jobb, ha most elmész. - Nem megyek sehova.
Mick!
Rendben, menjünk!
Felkeres majd az ügyvédem.
- Jó ember vagy, Mick. - Csak pocsék randizó.
Pedig jól indult.
Aggódsz Dilpher miatt?
Ugyan, szívem! Mindenki tudja, milyen egyenes vagy.
Remélem.
Figyelj!
Én tudom.
A HÍD
Bree O'Brien nemzetközileg elismert drámaíróra!
És Connor O'Brienre, a kiváló ügyvédre!
És Kevin O'Brienre, a bátor mentősre!
Nehogy elkezdjétek nélkülem a pohárköszöntőt!
És Abby O'Brienre, aki valahogy bírja a munkát apa mellett!
Igen!
- Erre igyunk! - Boldogok az O'Brienek!
Biztos nem zavar, hogy itt vagy, a Hídban?
Nem, miért zavarna?
Előbb-utóbb el kell mondanod.
Előbb-utóbb.
- Bree! - Igen?
Angliában elfelejthetted két hónap után, de ezt itt hideg sörnek hívják.
- Hideg. - Oké, Angliában is van hideg sör.
Hűvös sör. A hideg napokon.
Innék egyet. Rendelek még egy körrel.
Milyen a meló a bazi nagy ügyvédi irodánál?
Megbíztak egy bazi nagy üggyel. Félelmetes.
- Felpörget, nem tudtam aludni. - Megértelek.
Az első bevetésemen Kandahárban csupa ideg voltam.
Muszáj mindig überelned, mi?
- Nem bírom megállni. - Bizony nem.
Megnézem, kell-e segíteni Abbynek.
- Segítsek? - Igen. Kösz.
Szóval hogy vagy?
Jól. Miért kérdezgeti ezt mindenki?
- Mert szeretünk. - Köszönjük.
Oké.
A HÍD
Nem. Most nem vagyok boldog. Egyáltalán nem.
Akkor mit csinálunk? Miért erőltetjük ezt a dolgot?
Komolyan mondod?
Te léptél le a gimi után New Yorkba,
mert én nem vittem semmire, és neked több kellett.
- Trace! - Most, hogy itt maradnál,
- hirtelen én tehetek mindenről? - Nem téged okollak. Magunkat!
Imádtad, hogy vergődöm melletted,
és próbálom összeszedni magam, mi?
Hallod saját magunkat? Egészséges kapcsolat ez?
Rendicsek!
A sörök.
- Köszönjük. - Szívesen.
- Csirió! - Csirió!
- A kért ügyakták. - Köszönöm, Ms. Keller, ön egy angyal.
Az vagyok, és hívj nyugodtan Margaretnek!
Kösz. Nem akartam tolakodni.
- Tisztelettudó. - Te pedig szólíts Connornak!
Jelentelek a HR-osztályon.
- Micsoda? - Vicc volt.
- Hívhatlak egyelőre O'Briennek? - Rendben, Keller.
Viszlát később!
Figyelj!
Mi a véleményed erről a bérdiszkriminációs ügyről?
Nos, nő vagyok, és afroamerikai.
Szóval mennyire érsz rá?
Foglalj helyet! Örömmel meghallgatnálak.
Ott van.
Szia, apa!
Szia, édesem!
Üdv, Dennis, Deirdre!
- Mick! Hogy s mint? - Remekül.
Milyen csodálatos jacht!
Igazából ez egy hajó.
Van különbség?
Az apám mindig azt mondta: a hajó egy pénznyelő lyuk a vízben.
Hallottam már. Nagyon vicces.
- Felszálltok? - Menj csak, Dennis!
- Jess és én beszélgetnénk. - Nem kötelező.
Igyál egyet! Ismerd meg az új apóstársad!
- Vagy mik is lesztek ti egymásnak? - Családtagok?
Nem muszáj kimennünk a hajóval.
Itt is koccinthatunk az ifjú párra.
- Erre nem mondok nemet. - Akkor üdv a fedélzeten!
- Parancsolj! - Köszönöm.
- Viszlát! - Sziasztok!
Gyerünk! Körbevezetlek.
Kösz, hogy jelentkeztél segítőnek.
Könnyebben megy a munka, ha többen vagyunk.
Nekem mondod? Kimerítő tud lenni az utolsó szülői értekezlet.
És kik a rosszabbak? A szülők vagy a tanárok?
Mindennap más.
Jut eszembe, láttad mostanában Carrie rajzait?
Egy párat. Nem nagyon mutogatja őket. Szia!
Szia!
Állati jók.
Idén nagyon kibontakozott a tehetsége. Odavan érte a rajztanára.
- Nagyszerű. - Igen.
- Carrie, ezt te csináltad? - Igen.
Kicsim, ez csodálatos! Miért nem mutattad meg?
Úgyis áradoztál volna róla, mivel az anyukám vagy, és muszáj.
Nem, azért dicsértem volna, mert nézd meg, milyen csoda szép.
- Na? Tessék. - Neked mi a véleményed róla?
Azt hiszem, nem rossz. De ez az árnyékolás!
Nem ezt akartam, csak ki kellett tennem valamit.
Mindig törekednünk kell a jobbra, és tudom, hogy neked sikerülni is fog.
Viszont ismerd el, hogy ez nagyon jó!
Nem baj, ha büszkék vagyunk valaminkre.
Oké, ez jó. De a következő csúcs lesz.
Ügyesen csináltad.
Jól sikerült. A következő gyerekkel még jobban fog.
Davidre és Jessre!
Legyen boldog és tartós a szerelmük!
Ez aztán finom!
Bizony.
David jó ember.
Igen, és boldogulni fog.
Szerintem már sikerült neki.
Pillanatnyilag.
Kész birodalmat építettél itt magadnak, Mick, nem igaz?
És tudod, mit jelent továbbadni egy fiúnak.
- Vagy egy lánynak. - Vagy egy lánynak.
Azt hiszem, a lényeg, hogy legyen egy szenvedélyük, és kövessék azt.
Pontosan. Csak a megfelelő szenvedélynek kell lennie.
Értem.
Beszéljünk az esküvőről!
Jess mindig… dédelgetett egy álomesküvőt.
Gyakran el is játszotta a házzal szemközti helyen,
hosszú, fehér ruhában, virágokkal a hajában.
Egy hegedűs játssza az „Ashokan Farewell”-t,
a testvérei pedig verseket olvasnak fel. Nagyon aranyos.
Igen, aranyos.
De nekünk, Peckeknek is megvan a magunk álomesküvője.
Afféle hagyomány.
Mindig elutazunk az esküvőre,
az őseink földjén tartjuk, a walesi Denbighshire-ben.
Odasereglik az összes Peck a világ minden tájáról.
- Kész logisztikai rémálom. - Nem könnyű összehozni, de megéri.
David ennek a hagyománynak akar fittyet hányni.
- Nem szeretne Walesben nősülni? - Dehogynem. Előbb-utóbb.
Csak most úgy hiszi, hogy Jess aranyos menyegzőcskéje sokkal inkább…
Az, amit ő is akar?
Mick, megtennéd, hogy beszélsz a lányoddal?
Magyarázd el, hogy ez nem csak Walesről, a kastélyokról, a csillogásról szól…
Hanem arról, amit te szeretnél.
Igen. Családi hagyomány. Nem törhetünk meg egy százéves családi tradíciót.
- Száz év, mi? - Hozzávetőleg.
Jó. Meglátom, mit tehetek.
Csodás.
Mindig is tudtam, hogy meg fogjuk érteni egymást.
És nem várjuk el, hogy ti fizessétek.
Nem?
Nem. Mi álljuk. Elvégre a mi mániánk.
Elfelejtetted, hogy Jess is részt vesz az esküvőn?
Ugyan, dehogy.
És a hagyomány szerint a menyasszony apja állja a lagzit,
legyen az Walesben vagy Marylandben.
Értem. Csak segíteni akartam.
Akkor a segítségre!
Irigyellek. Egy teljesen új fejezet kezdődik az életedben.
- Köszönöm, Mrs. Peck. - Szólíts Deirdrének!
Sőt, anyunak!
Oké… Deirdre.
Anyu.
A házasság mindenkinek óriási lépés, de te nem akármilyen férfihoz mész hozzá.
- Egy Peck felesége leszel. - Davidé.
Régen én is így gondoltam.
De ha a Peck család részévé válsz, az nagy felelősséget jelent.
Rengeteg mindennel jár.
- David elmagyarázta. - Biztos.
Csakhogy szeretném, ha védve lennél.
- Védve? - Nehogy kihasználjanak.
Nem David. Nem erre gondoltam. Ő édes fiú.
Azonban a család többi tagja… meglehetősen…
Meglehetősen?
Rövidlátó.
Mi több, önző.
Szóval nem árt világosan lefektetni a jogaidat.
- Írásban. - Szerződést kötni?
Semmi olyasmi. Csak egy megállapodás.
- Házassági szerződés? - Ha úgy tetszik.
Összeírtam valamit. A szobádban hagyhatom?
- Rendben. - Nem muszáj elolvasnod.
Csak tudd, hogy ott van!
Nem akarom, hogy bármi is megzavarja a boldogságod.
Köszönöm, Mrs. Peck.
Deirdre.
Anyu.
Zene füleimnek.
Úgy fest, ez a hotel zöld utat kapott.
Igen.
De Mr. Nagyfőnök egy mini sörfőzdét is akar bele a hipsztereknek.
Ez egy jó dolog. Hatalmas projekt Chesapeake Shoresban.
Sok állást teremt.
Igen, azt hiszem.
- Miért nem tűnsz lelkesebbnek? - A kivitelező, Evan Kincaid miatt.
- Valahogy idegesít. - Miért? Láttam beszélni.
- Vicces, dinamikus… - Csak annak hiszi magát.
Ez az egész „sikeres vagyok, de a földön járok” dolog
irtó idegesítő.
És folyton a luxusrepülőjéről hívogat.
Nagyon makacs. Csak a saját ötleteit tartja jónak.
Érdekes. Repülője van, makacs. Nem ismerek senkit, aki ilyen volna.
- Mire célzol, lányom? - Ó, semmire, apám.
Emlékeztess rá, hogy készüljek fel arra a találkozóra Taylor Martinnal!
Szólni fogok.
- Biztosan nem viszed túlzásba a munkát? - Nem.
Hogy eltereld a figyelmed.
Miről?
Azt te mondd el!
Apa, jól vagyok. Értékelem az aggódást, de minden rendben.
Mini sörfőzde. Mini agy.
Az egyik munkatársunknak lenne pár érdekes gondolata erről az ügyről.
- O'Brien? - Köszönöm, Linda.
Átnéztem az 1963. évi törvényt az egyenlő bérezésről,
és találtam valamit, amit használhatunk.
- Lapozzanak… - Ms. Nelson, itt van, akit 3 órára várt.
Köszönöm.
- Folytasd, Connor! - Jó.
Kérem, lapozzanak a 879. oldalra.
- B albekezdés… - Mr. Dilpher!
Üdvözlöm!
Örülök, hogy mi képviselhetjük.
Az igazat megvallva, varázslóra lenne szükségem.
Azt nem ígérhetem, de dolgozom valamin, ami hasznos lehet.
Mi az?
Talán fogást találhatunk Mick O'Brienen.
De jó egy fincsi, grillezett hamburger! Kösz, apa!
Ilyet nem lehet enni Angliában. Vagy bármi finomat.
Nem igaz.
Nagyon is igaz.
Kösz, aranyom.
Amúgy David apja megkért, hogy beszéljek veled valamiről.
- Tényleg? - Aha.
Azt akarja, hogy Walesben házasodjatok össze.
Itt szeretnénk összeházasodni.
Jó, megmondom neki.
- Ennyi? - Meg kellett kérdeznem. Megkérdeztem.
A te esküvőd.
Kösz, apa. Szeretlek.
Én még jobban.
Neked már mondtam, hogy beszéltem a gimis fő ellenségemmel.
Jerome Traskkal?
- Tudsz Jerome Traskról? - Igen.
- Meséltél Abbynek Jerome Traskról?! - Fogjuk rá!
- Abby mindig elolvasta a naplóm. - Vigyáznom kellett rád.
Amiatt a drámaírós dolog miatt találkozol vele?
Nem. Dehogy.
Hacsak nem… pont azt akarja.
Bebizonyítani, hogy még mindig félek tőle. Tudjátok, mit?
Ha ezt képzeli, megnézheti magát!
Megmutatom neki! Találkozom vele.
Én leszek a legjobb óraadó drámaíró az egyetemen!
Öröm látni, hogy nem én vagyok a legidegbetegebb a családban.
Egyáltalán nem!
Bree! Micsoda figyelmes ajándék!
- Kitűnök majd a tárgyalóteremben. - Jól nézel ki.
Szavamra, valóban jól nézek ki.
Telitalálatok az ajándékaid. Imádom a királynős zafírtányért.
Pompásan mutat majd a panzió kandallóján.
Gondoltam.
- És te? Tetszik, amit kaptál? - Ez a régi naptár igazán kreatív.
Ugyanezt írta rólam a London Times.
Gyerekek, gyertek! Kezdjük a füllentős játékot!
Miért kell? Mindig Bree nyer.
Nem játszom, így lesz esélyetek.
Igen! Bűnös! Nem bűnös! Valamelyik a kettő közül.
Rendben. Csak te meg én.
- Ki vele! - Mivel?
Abby, harapófogóval húzzam ki belőled?
Jártam a londoni Towerben, tudom, hogyan kell.
Hallani akarod, mi van velem és Trace-szel?
Igen.
Rendben.
Legyünk őszinték!
Nem ugyanazt akarjuk az élettől. Jól tudod.
Két dolog számít nekem igazán ezen a világon.
A zeném és te.
Ezt mondod,
de amint megkapsz engem, vagy sikert érsz el a zenéddel,
eldobod az egészet.
Ki kell találnod, mit akarsz az élettől.
- Téged akarlak! Nem hallod? - Istenem… Te nem hallasz engem?
Menj, az álmaidat hajszold, ne engem!
Imádod a hajszát.
Lehet, hogy mindketten imádjuk.
Nem kéne tovább próbálkoznunk annak a felélesztésével,
ami eleve nem hosszú életűnek született.
Ezt te sem hiszed el.
Gyönyörű, ami köztünk volt, de…
nem vezet sehova.
Szerintem… vége, és ezt mindketten tudjuk.
Hogy lehetsz ilyen biztos benne?
Nem tudom.
Csak talán mindketten jobban szeretjük az emlékeinket,
mint azt, aki most előttünk áll.
Akkor ment el?
Pár napra rá.
Sajnálom.
A feliratot fordította: Gelléri Péter
- A következő részben: - Az micsoda?
- Házassági szerződés. - Davidnek mondtad?
Hagytam egy apró meglepetést a szobádban.
Egyértelmű vesztegetés.
A legendás Bree O'Brien!
Szia, Jerome!
- Azt akarod, hogy randira hívjalak? - Jay, nem jó ötlet.
- Elmegyek. - Kérlek, miattam ne.
Miattad maradtam itt.
- Ez a mi üzletünk, Mick. - Nem kockáztathatunk.
A harmadik munka, amit ebben a hónapban elbuktunk!