Aiemmin tapahtunutta…
Trace. -En ole saanut yhteyttä Abbyyn.
Abby sai varmasti viestisi.
En tiennyt, haluatko puhua hänelle.
Dilpher sai petossyytteen. Hän nimesi minut salaliittolaiseksi.
Hän sanoo, että hyväksyin lähes 200 rakennuksen ala-arvoiset perustukset.
En ole enää Tracen kanssa. -Tiedän.
Historiamme ei tarkoita, että meillä on tulevaisuus.
Tiedän senkin. Mutta menneisyys ei aina välttämättä katoa.
Anteeksi, että karkasimme naimisiin. -Se oli ehkä väärin muita kohtaan.
Nelson on hai. Hän hyökkää, kun sitä vähiten odotat.
Tulen! -Anna minun kysyä.
Tuletko vaimokseni? -Tulen! Tuhat kertaa!
Kiitos, että otit minut mukaan. -Ilahdut varmasti tästä.
Jatkaisitko näytelmää West Endissä? -Lontoossa? Kiitos!
Abby, kuuntele. En mene minnekään.
En aio luovuttaa. -Trace…
Oikealta vähän ylemmäs… Hyvä, ja nyt vasemmalta.
Vähän ylemmäs oikealta. Ylemmäs taas vasemmalta.
Kev, vedätätkö meitä? -Ehdottomasti.
TERVETULOA, BREE
Se näyttää hyvältä, tytöt. -Onpa hieno banderolli.
Voitteko uskoa, että Carrie teki sen? -Hän on lahjakas.
Tykkääkö Bree varmasti tästä kaikesta, hatuista ja teeillallisesta?
FaceTimessa hän sanoi, ettei hän halua mitään ihmeellistä vastaanottoa.
Tässäkö kaikki?
Tervetuloa kotiin, kulta!
Voi näitä kasvoja! -Sinun piti tulla kolmen tunnin päästä.
Tulin aiemmalla lennolla. Halusin yllättää teidät.
Nell pahastuu, ettei hän nähnyt sisääntuloasi.
Hän on hakemassa sinulle teetä. -Ei enää teetä. Olen saanut tarpeekseni.
Isoäitisi valmistaa teeillallisen,
skonsseja ja kurkkuvoileipiä toivottaakseen sinut tervetulleeksi.
Sinähän juot siis teetä. -Hyvä on, juon teetä mummin vuoksi.
Saisinko sitä ennen kunnon Marylandin kahvia?
Ehdottomasti. -Kiitos.
Anna se tänne. -Kaipasin tuota.
Olet varmaan uupunut. -Joo. Tuntuu kuin en olisi lähtenytkään.
Tuntuu myös kuin olisin ollut poissa miljoona vuotta. Kertokaa kuulumiset.
Tiedät kaiken. FaceTime melkein kulutti puhelimeni loppuun.
Minun piti hankkia uusi.
Viihtyykö Connor lakifirmassa? -Loistavasti.
David ja minä suunnittelemme häitä hulluna.
Hyvässä mielessä? -Kyllä, kaikki hyvin.
Entä äiti ja isä? -He viettävät paljon aikaa yhdessä.
Onpa outoa. Mielenkiintoista, mutta outoa.
Entä sinä? -Ei tässä mitään.
Eikö? Et ole maininnut Tracea, Jayta tai ketään.
Ei ole paljon raportoitavaa. -Hän ei puhu siitä koskaan.
Koska elämässäni on muutakin kuin miehet. Keskityn kerrankin itseeni.
Teen töitä isän kanssa. Mitä pahaa siinä on?
Ei mitään. -Ei siinä mitään.
Minäkin olen keskittynyt töihin, joten… Mutta se on tylsää.
Ajattelen mieluummin, että se on voimaannuttavaa.
Olkoon sitten.
Luulin vain, että… -Mitä?
Luulin, että sinun ja Tracen välillä tapahtui jotain ennen lähtöäni.
Kevinin ja Sarahin hääpäivällisen jälkeen.
Abby.
Nell toi teetä. -Teetä, selvä.
Melkein sait hänet puhumaan. -Niin lähellä. Syytän teetä.
Mitä sinä teet? -Katson, kun nukut.
Etkö ole vielä kyllästynyt siihen? -En vielä.
Tiedätkö, mikä päivä tänään on?
Maanantai? -Kyllä. Ja?
Kerro minulle.
Juhlimme kahta kuukautta ja kolmea viikkoa.
Juhlitaanko sellaista? -Ehkä. Tässä.
Kahvia…
Onko tämä perinteinen kahden kuukauden ja kolmen viikon jälkeinen lahja?
Taitaapa olla, kyllä.
Ajattele. Voit olla jo raskaana. -Niin voin.
Jos se on poika, ajattelin vahvaa irlantilaista nimeä kuten Finbarr.
Finbarr? -Joo, tai Ultan, jos Finbarr on outo.
Oikeasti, Ultan tai Finbarr?
Jos se on poika. Jos se on tyttö… -Sinusta tulee loistava isä.
Mutta anna minun päättää nimistä, jooko?
Oletkin täydessä työntouhussa. -Joo, palkkasyrjintään uppoutuneena.
Kiitos, että pääsin tähän mukaan. -Pärjäät hyvin.
Palautan nämä huomisiltapäivään mennessä. -Hienoa. Margaret, tule sisään.
O'Brien, erinomainen asianajaja, Margaret Keller, erinomainen avustaja.
Hauska tutustua. Anna kun autan.
Onko tässä vuoden 1963 samapalkkaisuuslain asiakirjat?
Toivottavasti. Muuten menetän "erinomaisen" tittelini.
Jatka samaa rataa, Connor. Teit jo vaikutuksen kumppaneihin.
Jopa Bobby Lewisiin. Hän ei pidä kenestäkään.
Totta, hän vihaa minua. -Ei se voi olla totta.
Onko tuo kuva perheestäsi? -Kyllä vaan.
Minäkin tulen suurperheestä, toiseksi viimeinen.
Minä myös. -Aina välikätenä ja hieman aliarvostettu.
Joo, mutta pääsin usein pälkähästä. -Tiedän, mitä tarkoitat.
Hauska tutustua, herra O'Brien. -Kiitos. Sano vaan Connor.
Se on muuten iso juttu, että Lewis pitää sinusta.
Totta kai. Kiitos. Odotan tapaamistamme. Näkemiin.
Haluan tietää puhelustasi,
mutta ensin pyytäisin tarvikkeita Davidin vanhempien huoneeseen.
Ovatko he tulossa?
Ovat, ja yritän olla mahdollisimman positiivinen sen suhteen.
Tarvitsen kirjoitustarvikkeita, lehtiöitä, kyniä.
Kuin olisimme oikea aamiaismajoitus. -Te olette oikea aamiaismajoitus.
Muistuta minua. -Miksi olet niin hermona?
Meillä on heille uutisia. -Mitä uutisia?
Se voi odottaa. Mistä soitettiin? -Marylandin yliopistosta.
Unohditko käydä kurssin? Perutaanko tutkintosi? Näen siitä painajaisia.
Ei, he haluavat minut vierailevaksi näytelmäkirjailijaksi.
Mahtavaa. Mitä se tarkoittaa?
Se tarkoittaa, että opettaisin luovaa kirjoittamista lukukauden.
Aiotko tehdä sen? -En tiedä.
Olen ajatellut opettamista. Olisi kiva antaa panoksensa…
Eikä. -Mitä?
Arvaa, kuka on humanistisen tiedekunnan dekaani?
Kerro. -Jerome Trask.
Eikä! -Kyllä!
En tiedä, kuka se on. -Arkkiviholliseni lukiossa.
Oliko sinulla sellainen? -Oli, Jerome Trask.
Hän oli kamala. Hän oli väittelyjoukkueen kapteeni, eikä päästänyt minua mukaan.
Olitko vihainen, ettet päässyt -
väittelyjoukkueeseen, ei cheerleading- tai koripallojoukkueeseen?
Älä arvostele. Lukiossa oli rankkaa.
Luulin, että vain minulla oli vaikeuksia. Sait pelkkiä kymppejä.
Akateemisesti pärjäsin ihan hyvin, mutten niinkään sosiaalisesti.
Et koskaan näyttänyt sitä. -Sinulla oli tarpeeksi murehdittavaa.
Olisin voinut auttaa. -Autoitkin, olemalla oma itsesi.
No niin, tarvikkeet ovat paikoillaan. Kuinka pian vanhempasi tulevat?
Näillä main. -Voi ei.
Ei olisi pitänyt majoittaa heitä tänne. -Ei, se on hyvä.
Heidän pitää nähdä bisneksemme. -Ja kunnioittaa sitä.
Askel kerrallaan.
Tämä on meidän elämäämme. Meidän pitäisi päättää siitä.
Aivan. Siksipä meidän pitäisi kertoa päätöksestämme täpötäydessä huoneessa.
Jotta he eivät järjestä kohtausta? -Aivan. He vihaavat niitä.
Kuulostaakin hyvältä idealta. -Sitä minäkin.
Show alkaa.
David. Jess. -Hei.
Se ei ollut kyllä helppoa, mutta löysimme paikan vihdoin.
Niin. -Tulkaa sisään.
Pyytäisitkö pikkoloanne hakemaan laukkumme?
Minä teen sen.
Voin kuvitella, miten jotkut saattavat pitää tätä ihastuttavana.
Kiitos. -Ja niin se alkaa.
Minttusuklaata. Juuri, mitä halusin. -Äidit osuvat joskus oikeaan.
Halusin vain sanoa, että olen tukenasi, jos haluat puhua siitä.
Olen myös tukenasi, jos et halua puhua siitä.
Kiitos, äiti.
Se oli jäähyväissuudelma, vai mitä?
Emme voi enää tehdä tätä toisillemme.
Emme voi elää menneisyydessä. Olemme muuttuneet.
Minä en elä menneisyydestä. Puhun meidän tulevaisuudestamme.
Minun pitää ajatella myös tyttäriäni ja heidän tulevaisuuttaan.
Rakastan tyttöjäsi. -Tiedetään.
Abby… Sinua vain pelottaa. -Niin pelottaa. Se on pelottavaa.
Et ole koskaan ollut naimisissa, minä olen. Tytöt järkyttyivät erosta.
Mitä jos eroamme taas? -Emme eroa tällä kertaa.
Se ei ole niin yksinkertaista.
Sinun pitää aina tehdä asioista liian vaikeita.
Hyvä on, mutta sinä ansaitset olla onnellinen, ja minä myös.
Tämä soutaminen ja huopaaminen ei tee minua onnelliseksi.
En usko, että se tekee sinuakaan. -Juuri nyt en todellakaan ole onnellinen.
Se sulaa.
Vielä kaksi väliä ylemmäs.
Kaksiko? -Joo.
Nyt kolme väliä alemmas. Ei, kaksi takaisin.
Vedätätkö minua? -Niin makaa kuin petaa.
Isä…
Hyvä on, luovutan. -No niin.
Hyvä. Se taisi olla siinä. -Vain yksi keino todeta se.
Vain yksi keino. -Nyt on tulikokeen aika.
Hyvä tuli. -Niin tuli.
Ja sinä sait todeta sen. -Joo, kiitti.
Kiitos avusta. Nyt tiedät, ettei painovoima yllätä äitiäsi.
Miten äidin kanssa menee?
Meneehän se. Vakaasti.
Oletteko taas yhdessä? -Tällä hetkellä me vain olemme.
Häiritsisikö sinua, jos olisimme? -Totta puhuen…
Aluksi luulin, että häiritsisi.
Mutta kun näen teidät yhdessä, sinulla näyttää olevan jonkinlainen kipinä.
Äidillä myös. Joten ei, ei se minua haittaa.
Se on hyvä asia.
Voinko kysyä jotain? -Toki.
Koska halusit tulla isäksi? -Kun äitisi ilmoitti raskaudestaan.
Eikö Abbya… -Suunniteltu?
Ei. Emme suunnitelleet juuri mitään. Ehkä se oli osa ongelmaamme.
Sarah ja minä olemme yrittäneet pari kuukautta.
Oikeasti? -Joo.
Ei kiirettä. Se tapahtuu. -Uskotko, että minusta on siihen?
Isäksikö? -Hyväksi isäksi.
Se onkin kiperä kysymys.
"Jolla on vaimo ja lapsia, hänellä on pantti lunastettavana kohtalolta."
Sir Francis Bacon sanoi sen. -Sir Francisin pitää relata.
Ymmärrät, kun sinulla on lapsia. Elämäsi ei kuulu enää sinulle.
Yhtäkkiä arvaamatta et olekaan enää maailman keskipiste.
Yrität olla mahdollisimman hyvä isä, mutta aina se ei vain riitä.
Pärjäsit ihan hyvin, isä. -Toivottavasti pärjäät paremmin.
Se on helppoa. Asetin riman hyvin matalalle.
Mutta teepä yksi palvelus.
Pidä kiinni tästä hetkestä, kun olette vielä kahdestaan.
Kun lapset tulevat, ette ole enää koskaan vain kahdestaan.
Mene tekemään muistoja. -Kiitos.
Eipä kestä.
Enhän minä ollut yllätys? -Et. Olit ainoa, jonka suunnittelimme.
Mick?
Miksi soitat, kun olet siinä vieressä? -Halusin pyytää sinut päivälliselle.
Hyvä on. -En halunnut kiusaannuttaa sinua.
Pyydätkö minua uusille treffeille? -Kyllä, kiusaannutan sinut.
Tulisin mielelläni uusille treffeille kanssasi.
Hienoa. Haen sinut kahdeksalta. -Se olisi mukavaa.
Näkemiin.
Saisinko 40 dollaria neloselle? -Joo. Entä muuta?
Otan tämän veden. Kiitti.
Luke Tatum? -Laita kortti sisään.
Olen Kevin O'Brien. Pelasimme lukiossa koripalloa yhdessä.
Älä poista sitä ennen kuin on valmista.
Älä nyt, Luke. Juoksimme myös kilpaa. Päihitit minut 400 metrillä abivuonna.
Tiedän, että muistat.
Joo, muistan minä. Nyt olisi turha kilpailla. Olen hitaampi.
Miten olet voinut? -Minä…
Lukion jälkeenhän sinä… -Katosin?
Tavallaan. Yhteydenpito kai unohtui.
Sitä sattuu. -Koska tulit takaisin?
Ota nyt vaan korttisi, O'Brien.
Kiitos, että kävit ostoksilla Kwik Gossa.
Vaikea uskoa, että koulua on jäljellä enää viikko.
Vuodet vierivät nopeasti. -Kyllä.
Ajattelin kirjoittaa tuiman kirjeen Aikaosastolle.
Ai niinkö? -Joo.
Minulla on osoite, jos kiinnostaa. -Otan sen harkintaan.
En taida sitten nähdä sinua joka päivä.
Ellen… -Ellet?
Ellen sitten näe sinua. Voisimme nähdä toisiamme.
Jay, minä vain…
Tiedän, että sinulla on paljon meneillään, ja kunnioitan sitä täysillä.
En ole edes kysynyt siitä. -Arvostan sitä kovasti.
Haluan vain, että tiedät, että odotan sinua, koska sitten vapaudutkaan -
siitä, mitä sinulla on meneillään.
Olet suloinen, Jay.
Kokemukseni mukaan tuota lausetta seuraa yleensä "mutta".
"Olet suloinen, Jay, mutta voimmeko olla vain ystäviä?"
Ei "muttia", vain "suloinen".
Se kelpaa.
Aivan loistava ateria, David. -Pidin varsinkin sienirisotosta.
Se on Davidin erikoisuuksia. -Ei mitään ihmeellistä.
Kuulitko? Ei mitään ihmeellistä. Hän kävi kokkikoulun ei minkään takia.
Vitsailen tietenkin. Se oli oikein hyvää. -Se oli hyvä vitsi.
Haluamme puhua teille yhdestä asiasta.
Niin? -Se koskee häitä.
Tiedän, että haluatte pitää ne Englannissa…
Walesissa itse asiassa. -Mutta me haluamme…
Niin? -Haluamme, että meidät vihitään täällä.
Jessin kotikaupungissa.
Niinkö? -Kyllä. Emme halua myöskään isoja häitä.
Haluamme pienen, intiimin seremonian perheen ja ystävien kesken.
Hyvä on. -Hyvä on?
Hyvä on. -He sanoivat "hyvä on".
Ne ovat teidän häänne. Jos haluatte mennä naimisiin täällä, ei siinä mitään.
Saatte äitisi ja minun siunauksemme.
Hyvä on…
Kippis. -Malja sille.
Hienoa.
Tämä on oikein mukavaa. -Niin, kotoisaa.
Kotoisaa? Älä nyt viitsi, Mick. Etkö pysty parempaan?
Tiedät, mitä tarkoitan. Tunnemme toisemme. Se on mukavaa.
Luuletko tietäväsi minusta kaiken?
Enkö tiedä? Tiedän lempielokuvasi, lempijäätelösi ja lempi-Beatlesi.
Ehkä olen muuttunut. -Casablanca, piparminttu ja George.
Sinä muistat. Se koskee myös minua, herra O'Brien. Katsotaanpa…
Likainen tusina, rocky road ja Paul.
Touché. Hienoa.
Mitä nyt, Mick? -Dilpher.
Haluatko lähteä? -En. Tulimme ensin. Meillä on kivaa.
On paljon muitakin ruokapaikkoja. -Ei se mitään.
Anteeksi, en halunnut tiuskia. -Ei se mitään.
Hei, Mick ja Megan. Mietinkin, törmäisinkö teihin jossain.
No nyt törmäsit. -Mitä sinä teet täällä?
Yritän vain päästä pois ongelmieni luota. -Mutta ne seuraavat sinua.
Se on varmaa. Kuule, meidän pitäisi puhua.
Puhua? -Meitä vastaan kerätään todisteita.
Ei ole mitään "meitä". -Miten niin? Olemme tässä yhdessä.
Emme ole missään yhdessä. -Aiotko heittää minut bussin alle?
Teit kaiken ihan yksin. Älä yritä vetää minua mukanasi lokaan.
Kirjat sanovat muuta. Enkä minä sano niin, jos täytyy todistaa.
Sinun pitäisi lähteä. -En mene minnekään.
Mick.
Hyvä on, mennään.
Asianajajani ottaa yhteyttä.
Olet hyvä mies, Mick. -Mutta surkea seuralainen.
Se alkoi hyvin.
Oletko huolissasi Dilpheristä?
Älähän nyt, kulta. Kaikki tietävät, miten rehellinen olet.
Toivottavasti.
Hei… Minä tiedän sen.
Bree O'Brienille, kansainvälisesti arvostetulle näytelmäkirjailijalle.
Connor O'Brienille, kunnianarvoisalle asianajajalle.
Ja Kevin O'Brienille, urhealle ensihoitajalle.
Ette kai aloita maljoja ilman minua.
Abby O'Brienille, joka selviää jotenkin työssään isän kanssa.
Malja sille. -O'Brienit ovat maailman huipulla.
Eihän sinua haittaa olla täällä Bridgessä? -Ei. Miksi haittaisi?
Sinun täytyy puhua ennen pitkää. -Ennen pitkää.
Bree. Olet ehkä unohtanut Englannin jälkeen, mutta tämä on kylmää olutta.
Se on kylmää. -No niin, on Englannissakin kylmää olutta.
Viileää olutta, kylminä päivinä.
Minäkin tarvitsen yhden. Haen uuden kierroksen.
Millaista siellä suuren suuressa lakifirmassa on?
Minulle annettiin suuren suuri tapaus. Se on pelottavaa.
Kävin ylikierroksilla yöllä enkä nukkunut. -Tiedän tunteen.
Olin ensimmäisellä komennuksellani Kandaharissa tosi hermostunut.
Sinun täytyy aina panna paremmaksi.
En voi sille mitään. -No et niin.
Katson, tarvitseeko Abby apua.
Tarvitsetko apua? -Kyllä, kiitos.
Miten sinä jakselet? -Hienosti. Miksi kaikki kysyvät koko ajan?
Koska me rakastamme sinua. -Kiitos.
Selvä.
Juuri nyt en todellakaan ole onnellinen.
Mitä me sitten teemme? Miksi yritämme väkisin?
Et ole tosissasi.
Häivyit New Yorkiin, koska poljin muka paikallani, ja halusit enemmän.
Nyt haluat jäädä, ja syy onkin minun. -En syytä sinua, vaan meitä.
Halusit pitää minut lähellä. Odotit vain, että ryhdistäytyisin.
Kuulostaako tämä terveeltä parisuhteelta?
No niin! Kaljaa.
Kiitos. -Olepa hyvä.
Kippis! -Kippis!
Tässä pyytämäsi tapauskansiot. -Olet taivaan lahja, neiti Keller.
Niin olen, ja sano Margaret. -Kiitos. En halunnut olettaa.
Kunnioittavaa. -Sano minua Connoriksi.
Teen sinusta ilmoituksen henkilöstöhallintoon.
Mitä? -Se oli vitsi.
Mitä jos sanon O'Brieniksi toistaiseksi? -Se sopii, Keller.
Nähdään taas. -Kuule…
Mitä mieltä olet palkkasyrjintätapauksesta?
Olen nainen ja afroamerikkalainen. Kuinka paljon sinulla on aikaa?
Istu alas. Haluaisin kuulla kantasi.
Siinä hän on.
Hei, iskä! -Hei, kulta!
Hei, Dennis ja Deirdre.
Mick, miten olet voinut? -Hyvin.
Miten ihana laiva. -Se on itse asiassa vene.
Onko niillä eroa?
Isälläni oli tapana sanoa, että vene on aukko vedessä, johon heitetään rahaa.
Olen kuullut sen. Hauskasti sanottu.
Astuisitko alukseen? -Mene vaan, Dennis.
Jess ja minä haluamme puhua. -Ei ole pakko.
Juo jotain ja tutustu uuteen appiukkotoveriisi.
Mitä te kaksi olettekaan toisillenne? -Perhettä?
Meidän ei tarvitse lähteä vesille. Voimme nostaa maljan tässä kannella.
Siitä en voi kieltäytyä. -Tervetuloa.
Peremmälle vaan. -Pidä hauskaa.
No niin. Näytän paikkoja.
Kiitos, että ilmoittauduit auttamaan. -Toki. Yhteistyö on voimaa.
Älä muuta sano. Viimeisessä vanhempainpäivässä on kestettävää.
Kummat ovat pahempia, vanhemmat vai opettajat?
Riippuu päivästä. Oletko muuten nähnyt Carrien taideteoksia hiljattain?
Jonkin verran. Hän ei ole juuri näyttänyt niitä muille.
Ne ovat todella hyviä.
Hänen lahjakkuutensa on puhjennut kukkaan. Taideopettaja on innoissaan.
Mahtavaa.
Carrie, onko tuo sinun? -Joo.
Se on loistava. Mikset näyttänyt sitä minulle?
Sanoisit, että se on loistava, koska olet äitini ja sinun on pakko.
Sanoisin, että se on loistava, koska se on loistava. Katso nyt.
Siinäs näit. -Mitä mieltä itse olet siitä?
On se kai ihan hyvä. Mutta katso varjostusta.
En halunnut tätä, mutta oli pakko laittaa jotain.
Aina pitää tietenkin pyrkiä parempaan, ja teet sen varmasti.
Mutta sinun täytyy myöntää, kuinka hyvä tämä on. Omista töistään saa olla ylpeä.
No on se hyvä. Mutta seuraavasta tulee mahtava.
Pärjäsit hyvin. -Niin kai. Seuraavan kanssa paremmin.
Davidille ja Jessille.
Olkoon heidän rakkautensa onnellinen ja kestävä.
Onpa pehmeää. -Sitä se on.
David on hyvä mies. -Niin, hän löytää vielä polkunsa.
Eiköhän hän ole jo löytänyt. -Toistaiseksi.
Olet luonut itsellesi aikamoisen imperiumin tänne, Mick.
Tiedät, mitä sen luovuttaminen pojalle merkitsee.
Tai tyttärelle. -Tai tyttärelle.
Minusta tärkeintä on, että he löytävät intohimonsa ja seuraavat sitä.
Nimenomaan, mutta sen täytyy olla oikea intohimo.
Vai niin. -Puhutaanpa häistä.
Jessillä on aina ollut ajatus unelmahäistään.
Hänellä oli tapana esittää ne niemenkärjessä.
Hänellä oli pitkä, liehuva hääpuku ja kukkia hiuksissaan.
Viulisti soitti "Ashokan Farewellia" ja sisarukset lukivat runoja. Hyvin kaunista.
Sehän on mukavaa.
Mutta meillä Peckeilläkin on unelmahäät. Se on itse asiassa eräänlainen perinne.
Pidämme häät aina sukukodissamme Denbighshiressä, Walesissa.
Peckejä lentää sinne kaikkialta maailmasta.
Kuulostaa logistiselta painajaiselta. -Ei helppo tehtävä, mutta sen arvoista.
David aikoo nyt luopua siitä perinteestä.
Eikö hän halua mennä naimisiin Walesissa? -Totta kai haluaa, lopulta.
Mutta nyt hän ajattelee, että ne Jessin herttaiset pikku häät ovat…
Juuri mitä hän haluaa?
Mick, voisitko kenties puhua tyttärellesi?
Selitä, ettei kyse ole vain Walesista, linnasta ja loistokkuudesta, vaan se on…
Juuri mitä sinä haluat.
Kyllä. Se on suvun tapa. Sadan vuoden perinnettä ei voi katkaista.
Vai että sadan vuoden? -Suurin piirtein.
Katson, mitä voin tehdä.
Loistavaa. Tiesin aina, että tulisimme toimeen.
Emme odota, että maksat siitä. -Ai ette?
Emme, me hoidamme sen. Sehän on meidän juttumme.
Myös Jess on häissä mukana, vai oletko unohtanut sen?
En tietenkään.
Perinteen mukaan morsiamen isä maksaa häät, missä ne sitten ovatkaan.
Ymmärrän. Tarjosin vain apua.
Malja auttamiselle.
Kadehdin sinua. Aloitat täysin uuden luvun elämässäsi.
Kiitos, rouva Peck. -Sano vaan Deirdre.
Tai äiti on sittenkin parempi. -Hyvä on, Deirdre.
Äiti.
Avioliitto on iso askel kenelle vaan, mutta et nai vain miestä.
Nait Peckin. -Nain Davidin.
Minäkin ajattelin niin. Mutta Peckien kaltaisen suvun jäsenyys on iso vastuu.
Siihen liittyy kaikenlaista. -David on selittänyt.
Niin varmasti. Mutta sinun pitäisi varmistaa, että olet turvassa.
Turvassa? -Ettei sinua käytetä hyväksi.
En tarkoita Davidia. Hän on suloinen poika, mutta muut perheenjäsenet ovat…
Mitä? -Hieman lyhytnäköisiä.
Jopa itsekkäitä. Kannattaa siis varmistaa, että oikeutesi on selkeästi määritetty.
Kirjallisena. -Sopimuksessa?
En tarkoita sellaista, vaan yhteisymmärrystä.
Avioehto? -Jos niin haluat.
Olen laatinut jotain. Jätänkö sen huoneeseesi?
Hyvä on… -Sinun ei edes tarvitse katsoa sitä.
Tiedät vain, että se on olemassa.
En halua, että mikään pilaa onneasi.
Kiitos, rouva Peck. Deirdre. Äiti.
Tuo kuulostaa kivalta.
Boutique-hotelli taitaa sitten toteutua. -Kyllä.
Mutta herra iso kiho on päättänyt laittaa sinne mikropanimon hipstereille.
Se on hyvä. Tämä on valtava projekti Chesapeake Shoresissa, se luo työpaikkoja.
Niinpä kai.
Mikset kuulosta innostuneemmalta? -Se rakennuttaja Evan Kincaid…
Hän vain ärsyttää minua. -Miksi? Olen nähnyt haastatteluja.
Hän on dynaaminen. -Hän luulee olevansa.
Hän on muka niin menestyksekäs, mutta maanläheinen. Se on oikeasti ärsyttävää.
Hän soittaa aina Gulfstreamistään.
Hän on itsepäinen. Vain hänen ideansa ovat muka hyviä.
Kiinnostavaa. Hänellä on lentokone, itsepäinen… Eipä kuulosta tutulta.
Mitä mahdat vihjailla, tytär? -En mitään, isä.
Muistutatko, että valmistaudun Taylor Martinin tapaamiseen?
Selvä.
Et kai tee liikaa töitä? -En.
Ehkä haluat ajatukset muualle. -Mistä?
Sano sinä.
Olen kunnossa, isä. Kiitos, mutta ei tässä mitään.
Mikropanimo, mikroaivot…
Yhdellä kumppanillamme on mielenkiintoisia ajatuksia tapauksesta.
O'Brien? -Kiitos, Linda.
Tutkin vuoden 1963 samapalkkaisuuslakia ja uskon, että löysin jotain hyödyllistä.
Ottakaa esiin sivu… -Kello kolmen asiakkaanne on täällä.
Kiitos. Jatka, Connor. -Toki.
Ottakaa esiin sivu 879.
Herra Dilpher. Olen iloinen, että annatte meidän edustaa teitä vaikeuksissanne.
Tarvitsen totta puhuen ihmeidentekijän.
Sitä en voi luvata, mutta minulla on ehkä jotain käyttökelpoista.
Mitä?
Meillä on ehkä suora kanava Mick O'Brieniin.
Olipa ihanaa saada kunnon hampurilainen. Kiitti, isä!
Niitä ei saa Englannissa, tai mitään hyvää ruokaa.
Ei se ole totta. Totta se on.
Kiitos, kulta. Davidin isä muuten pyysi minua puhumaan sinulle.
Ai niinkö? -Joo.
Hän haluaa, että menette naimisiin Walesissa.
Haluamme mennä naimisiin täällä. -Hyvä on, kerron hänelle.
Siinäkö kaikki? -Hän pyysi minua kysymään.
Ne ovat teidän häänne.
Kiitos, isä. Rakastan sinua. -Minä enemmän.
Sinä tiedät, että puhuin lukion arkkiviholliselleni.
Jerome Traskille?
Tiedätkö sinä Jerome Traskista? -Joo.
Kerroitko Abbylle Jerome Traskista? -Tavallaan.
Hän luki päiväkirjaani. -Pidin sinusta huolta.
Aiotko tavata hänet siitä näytelmäkirjailijajutusta?
En. Kuulitte oikein.
Ellei hän haluakin juuri sitä.
Todistaakseen, että pelkään häntä vielä.
Jos hän niin kuvittelee, hän erehtyy pahemman kerran. Tapaan hänet.
Minusta tulee yliopiston paras vieraileva näytelmäkirjailija konsanaan.
On kiva nähdä, etten ole perheen neuroottisin jäsen.
Ei sinne päinkään.
Hei, Bree. Miten huomaavainen lahja.
Erotun joukosta oikeussalissa. -Näytät tosi hyvältä.
No kuulkaahan, niinpä näytän!
Valitsit juuri sopivat lahjat. Safiirinsininen vuosilautaseni on ihana.
Se näyttää mahtavalta takanreunuksella. -Ajattelinkin niin.
Pidätkö sinä omastasi? -Tämä antiikkikalenteri on hyvin luova.
The London Times sanoi samaa minusta.
Hei, kaikki. Nyt pelaamaan Rappakaljaa.
Miksi pitää aina? Bree voittaa kuitenkin. -Jätän tämän väliin. Saat tilaisuutesi.
Syyllinen! Syytön! Jompikumpi.
No niin. Olemme kahdestaan.
Antaa kuulua. -Mitä?
Pitääkö minun kiskoa se irti sinusta? Olen ollut Lontoon Towerissa, osaan kyllä.
Haluatko kuulla minusta ja Tracesta? -Haluan.
Hyvä on.
Puhutaan nyt suoraan.
Haluamme eri asioita elämältä. Tiedät sen varmasti.
Tässä maailmassa on kaksi asiaa, joista välitän tosissani: musiikkini ja sinä.
Sanot niin, mutta heti kun saat minut, tai heti kun musiikkisi menestyy,
keksit tavan heittää kaiken pois. Sinun pitää miettiä, mitä oikeasti haluat.
Haluan sinut! Etkö kuule? -Voi… Etkö kuule minua?
Mene jahtaamaan unelmaasi ja lakkaa jahtaamasta minua!
Sinä nautit jahtaamisesta.
Ehkä me molemmat nautimme siitä.
Emme saa enää yrittää luoda uudelleen jotain,
jonka ei alun perinkään ollut tarkoitus kestää.
Et usko siihen.
Meillä oli jotain kaunista,
mutta siitä ei tule mitään.
Se on ohi, ja me molemmat tiedämme sen. -Miten voit olla niin varma?
En tiedä.
Ehkä me molemmat rakastamme enemmän muistojamme kuin henkilöä edessämme.
Sittenkö hän lähti? -Muutamaa päivää myöhemmin.
Olen pahoillani.
Tekstitys: Sanna Autere
Seuraavassa jaksossa… -Mikä se on?
Avioehto. -Kerroitko Davidille?
Jätin huoneeseesi jotain. Se on yllätys.
Se on selvästi lahjus.
Legendaarinen Bree O'Brien. -Hei, Jerome.
Haluat, että pyydän sinua ulos. -Se ei ole hyvä idea.
Minä lähden. -Älä tee sitä minun takiani.
Jäin tänne sinun takiasi.
Tämä on bisneksemme. -Emme voi ottaa riskiä.
Se oli kolmas työ, jonka menetimme kuukaudessa.