I tidligere afsnit:
Trace.
Jeg har forsøgt at ringe til Abby uden held.
Hun har skam fået din besked.
De er til dig. Jeg vidste ikke, om du ville se ham.
Dilpher er sigtet. Han har nævnt mig som medsammensvoren i svindelsagen.
Jeg skulle have godkendt dårlige fundamenter i omkring 200 bygninger.
-Det er slut med Trace. -Ja.
Vi har en fortid sammen, men behøver ikke have en fremtid.
Det ved jeg også.
Nogle gange bider fortiden sig bare fast.
-Vi vil sige undskyld for at stikke af. -Det var måske egoistisk.
Nelson er en haj, og hun vil angribe, når man mindst venter det.
-Ja! -Vent, lad mig spørge dig.
-Vil du gifte dig med mig? -Ja! 1.000 gange ja!
-Mange tak for at hyre mig. -Så vil du kunne lide at høre det her.
Vil du have dit stykke opført i West End?
-I London? -Jeps.
Tak!
Hør nu, Abby. Jeg går ikke nogen steder.
-Jeg giver ikke op. -Trace...
Lidt op i højre side.
Sådan, og så lidt op i venstre side.
Lidt mere op i højre side og så lidt op i venstre.
-Kev, tager du fis på os? -Fuldstændig.
VELKOMMEN HJEM, BREE
Det ser fint ud, piger.
Det er et sejt banner.
Er det ikke fantastisk? Tænk, Carrie selv har lavet det.
Hun er talentfuld.
Vil Bree kunne lide det her? Hattene og det store temåltid?
Da jeg facetimede hende, ønskede hun noget stille og roligt.
Er det dét?
-Hej! -Ja!
Velkommen hjem, skat!
Hej!
Se lige det ansigt!
Du skulle først komme om tre timer.
Jeg nåede et tidligere fly. Jeg ville overraske jer.
Nell vil ærgre sig over, at du dukkede op før hende.
Hun er på markedet efter te.
Ikke mere te. Jeg har drukket nok resten af mit liv.
Din bedstemor laver et stort temåltid
med scones og agurkesandwich og alting for at byde dig velkommen hjem,
så du skal have te.
Okay, for bedstes skyld drikker jeg te.
Men må jeg bede om en kop Maryland-kaffe nu?
-Det må du. -Tak.
Giv mig den.
Det har jeg savnet.
-Du må være udmattet. -Ja.
Det føles som om jeg aldrig er rejst.
Det føles også som om jeg har været væk i hundrede år. Hvad er jeg gået glip af?
Du ved det hele. Vi har facetimet så meget, at min mobil næsten er færdig.
Jeg måtte få en ny.
-Er Connor glad for advokatkontoret? -Han trives.
Vi er ved at blive skøre af at planlægge bryllup.
-På den gode måde? -Ja.
På den gode måde.
Og mor og far?
De tilbringer meget tid sammen.
Hvor er det underligt. Interessant, men underligt.
-Og dig? -Mig? Jeg har det fint.
Jaså?
Du har hverken nævnt Trace, Jay eller nogen andre.
-Nej, der er ikke meget at fortælle. -Hun nævner det aldrig.
Det er fordi der er mere i mit liv end mænd.
For en gangs skyld fokuserer jeg på mig selv.
Er der noget galt i at arbejde med far?
-Nej... -Det er da helt fint.
Jeg har også fokuseret på arbejdet, så...
Det bliver bare kedeligt, ikke?
Jeg foretrækker at se det som styrkende.
Udmærket så.
-Jeg troede bare, at... -Hvad?
Jeg troede, der skete noget mellem dig og Trace, før jeg rejste.
Efter Kevin og Sarahs bryllupsmiddag.
Abby.
-Nell er kommet med teen. -Okay så.
-Det var lige før, hun sagde noget. -Det var tæt på.
Det er teens skyld.
-Hvad laver du? -Ser på dig sove.
-Er du ikke træt af det endnu? -Ikke endnu.
Ved du, hvad det er i dag?
Mandag?
Ja. Og?
Sig frem.
Det er vores to måneder og tre ugers jubilæum.
-Findes det? -Det kunne det. Værsgo.
Åh, kaffe.
Så er det den traditionelle jubilæumsgave for nu?
Det vil jeg mene, ja.
Tænk engang over, at du kunne være gravid lige nu.
Det kunne jeg.
Og hvis det er en dreng,
så tænker jeg, at vi kunne give ham et stærkt, irsk navn som Finbarr.
Finbarr?
Ja, eller Ultan, hvis Finbarr er lidt underligt.
Jaså? Ultan eller Finbarr?
-Hvis det nu bliver en pige... -Du skal nok blive en alle tiders far.
Men... lad navngivningen være op til mig, okay?
Du knokler.
Hej Linda. Jeg fordyber mig i urimelig løndiskrimination.
-Tak, fordi du har mig med på sagen. -Du klarer det godt.
Du får det hele i morgen eftermiddag.
Det er fint. Margaret, kom indenfor.
Connor O'Brien, eminent advokat. Margaret Keller, eminent advokatsekretær.
Godt at møde dig. Lad mig hjælpe dig med kassen.
Er det sagsakterne om ligelønsloven fra 1963?
Det vil jeg håbe, for ellers er jeg ikke eminent længere.
Fortsæt det gode arbejde, Connor. Du har allerede imponeret partnerne.
Selv Bobby Lewis, og han bryder sig ikke om nogen.
-Det er sandt. Han hader mig. -Det passer næppe.
-Er det et billede af din familie? -Ja, det er det.
Jeg kommer også fra en stor familie. Den næstsidste.
Også jeg.
Altid fanget i midten og taget lidt for givet?
-Men jeg kunne slippe af sted med meget. -Jeg forstår.
-Nå, det er godt at møde dig, mr. O'Brien. -Tak, og du skal bare kalde mig Connor.
Du skal vide, at det er en stor ting, at Lewis kan lide dig.
Ja!
Bestemt.
Ja, tak. Jeg vil se frem til at mødes med dig. Tak og farvel.
Jeg vil høre om det opkald.
Men først skal jeg købe ting til Davids forældres gæsteværelse.
Kommer Davids forældre?
Ja, og jeg prøver at være så positiv som mulig.
Så jeg skal have brevpapir, notesblokke og penne.
-Som var vi et rigtigt bed & breakfast. -Det er I jo, Jess.
-Bliv ved med at sige det. -Hvorfor er du så nervøs?
-Vi har en nyhed at fortælle dem. -Hvilken nyhed?
Senere. Hvad drejede opkaldet sig om?
Det var University of Maryland.
Har du ikke afsluttet et fag?
Tager de din grad tilbage? Det har jeg mareridt om.
Nej, de vil have mig som residerende dramatiker.
Det er alle tiders. Hvad betyder det?
At jeg skal undervise i skrivekunst i et semester.
-Vil du det? -Det ved jeg ikke.
Jeg har tænkt på at undervise og give noget tilbage, eller...
-Nej. -Hvad?
Gæt, hvem der er leder for humaniora på Maryland.
-Sig frem. -Jerome Trask.
-Nej! -Jo!
-Jeg ved ikke, hvem han er. -Det var min nemesis fra highschool.
-Har du haft det? -Ja, det var Jerome Trask.
Han var forfærdelig. Han ledte debatholdet og lod mig ikke ind.
Blev du vred over, at du ikke kom ind
i debatklubben, ikke på heppekorsholdet eller basketballholdet?
Døm ikke. Highschool var en hård tid.
Jeg troede kun, det var mig, der havde det hårdt dengang. Du fik topkarakterer.
Rent akademisk klarede jeg det fint, men ikke socialt.
Det viste du ikke.
Du havde også nok at bekymre dig om.
Jeg kunne have hjulpet.
Det gjorde du også. Bare ved at være dig selv.
KROEN VED EAGLE POINT
Okay, så er tingene på plads. Hvornår er dine forældre her?
-Omkring nu. -Kors.
-De burde ikke bo her. -De skal bo her.
-Ja, de skal se vores forretning. -Og respektere den.
Et skridt ad gangen.
Det her er vores liv, og det skal vi kunne leve, som vi ønsker det.
Ja. Derfor synes jeg, vi skal fortælle dem om det, mens der er mange omkring os.
-Så de ikke laver en scene? -Præcis. De hader scener.
-Det lyder faktisk som en god idé. -Det synes jeg også.
Så er der fest.
David.
-Jess. -Hej.
I skal vide, det ikke var nemt, men vi fandt da stedet til slut.
-Ja. -Kom indenfor.
Får du piccoloen til at komme med vores kufferter?
Det klarer jeg.
Sikke dog. Jeg kan se, at nogle vil kunne finde stedet her ganske charmerende.
Tak.
Og så er vi i gang.
Hej.
Mynteis med chokoladestykker Lige, hvad jeg ønskede mig.
Ja, nogle gange rammer mor plet.
Du skal bare vide, at jeg er her for dig, hvis du vil tale om det.
Og jeg er her også for dig, hvis du ikke vil.
Tak, mor.
Det var et farvelkys, ikke sandt?
Vi kan ikke blive på den måde over for hinanden.
Vi kan ikke leve i fortiden. Vi er ikke de samme mennesker.
Jeg lever ikke i fortiden. Jeg taler om fremtiden, vores fremtid.
Det siger du, men jeg er også nødt til at tænke på mine døtre og deres fremtid.
Jeg elsker dine piger.
Ja, det ved jeg godt.
Abby... du er bare bange.
Ja, jeg er bange. Det er skræmmende.
Du har aldrig været gift før, Trace. Det har jeg.
Skilsmissen var frygtelig for pigerne.
Og går vi fra hinanden igen?
Det kommer ikke til at ske, okay? Vi går ikke fra hinanden igen.
Så enkelt er det ikke.
Du tror ikke, det er så enkelt, fordi du altid skal besværliggøre tingene.
Fint nok.
Både du og jeg fortjener at være lykkelige,
og denne rutsjebanetur gør mig ikke lykkelig.
-Det gør da heller ikke dig lykkelig. -Nej.
Nej, lige nu er jeg slet ikke lykkelig.
Den smelter.
-Okay. -Okay.
Nej, du skal gå to nøk op.
-To op? -Ja, to op.
Nej, gå tre nøk ned. Nej, to til op.
-Tager du fis på mig? -Man får som fortjent.
Far.
-Jeg giver op. -Sådan.
Godt.
-Så er den klar. -Der er kun én måde at finde ud af det på.
Der er kun én måde.
Nu er det lakmusprøven.
-Succes. -Ja, det er det.
-Og du fandt ud af det. -Ja, tak for det.
Tak for hjælpen. Nu ved jeg, at din mor ikke bliver overrasket over tyngdeloven.
Hvordan går det med mor?
Det går. Tingene bliver holdt ved lige.
-Har I fundet sammen igen? -Lige nu er vi bare.
Ville det da gå dig på, hvis vi har?
For at være ærlig...
...så troede jeg først, at det ville.
Men når jeg ser jer sammen,
så har du en slags gnist eller noget.
Det gælder også mor, så nej, det går mig ikke på.
Det er da godt.
-Må jeg spørge dig om noget? -Ja da.
-Hvornår ville du være far? -Da din mor sagde, at hun var gravid.
-Var Abby ikke...? -Planlagt?
Nej, vi planlagde ikke særlig meget.
Det var måske en del af vores problem.
Sarah og jeg har forsøgt os i et par måneder nu.
-Jaså? -Ja.
-Giv det tid, så vil det ske. -Tror du, jeg har, hvad der skal til?
-Til at være far? -Til at være en god far?
Det er et svært spørgsmål.
"Han, der har kone og børn, har taget pant på lykken."
-Det sagde sir Francis Bacon. -Han skal slappe lidt af.
Når du får børn, vil du forstå det.
Så er dit liv ikke dit eget længere.
Pludselig er du chokerende nok ikke længere universets midtpunkt.
Man prøver at være så god en far som muligt, men nogle gange er det ikke nok.
-Du gjorde det godt, far. -Ja, vi må håbe, at du gør det bedre.
Det er jeg sikker på, da jeg satte barren meget lavt.
Men gør mig lige en tjeneste.
Nyd dette øjeblik, mens det stadig kun er jer to.
For når først børnene kommer til, bliver det aldrig kun jer to igen.
Skab nogle minder.
Tak.
Det var så lidt.
Var jeg en overraskelse?
Nej, du var den eneste, vi planlagde.
Mick?
Hvorfor ringer du, når du står lige dér?
Jeg vil invitere dig på middag.
Okay.
Og jeg ville ikke gøre det ubekvemt for dig.
-Inviterer du mig ud på endnu en date? -Ja, jeg gør det ubekvemt for dig.
Det vil glæde mig at gå på endnu en date med dig.
-Fint, så henter jeg dig klokken 20. -Det vil jeg se frem til.
Farvel.
-Hej. Kan jeg få for 40 dollars på fire? -Ja. Noget andet?
Og den her flaske vand, tak.
-Luke? Luke Tatum? -Bare kom kortet i.
Det er Kevin O'Brien. Vi spillede basketball sammen i skolen.
Træk det ikke ud for tidligt.
Helt ærligt, Luke. Vi løb også. Du slog mig på 400-meteren i sidste skoleår.
Det kan du godt huske.
Ja, det kan jeg godt.
Der ville ikke være meget løb nu. Jeg er langsommere.
-Hvordan har du haft det? -Jeg...
-For efter highschool... -Forsvandt jeg?
Ja, på en måde. Vi mistede kontakten.
-Ja, den slags sker. -Hvor længe har du været tilbage her?
Tag nu bare dit kort, O'Brien.
Tak, fordi du handlede hos Kwik Go.
Det er svært at fatte, at der kun er en uge tilbage af skolen.
-Årene flyver så hurtigt. -Ja.
Jeg overvejer at skrive et alvorligt brev til Afdelingen for Tid.
-Jaså? -Ja.
-Jeg har adressen, hvis det skulle være. -Det vil jeg tage under overvejelse.
Så jeg går ud fra, at jeg ikke kommer til at se dig hver dag.
Medmindre...
Medmindre?
Medmindre jeg ser dig.
Vi kunne, du ved, se noget til hinanden.
Jay, jeg...
Jeg ved, at du går meget igennem, og det respekterer jeg fuldt ud.
-Jeg har ikke engang spurgt til det. -Det sætter jeg stor pris på.
Men du skal bare vide, at jeg er her for dig, når du kommer ud...
...af det, du befinder dig i.
Du er en sød fyr, Jay.
Av.
Min erfaring fortæller mig, at det udsagn som regel følges af et "men."
"Du er en sød fyr, Jay, men kan vi ikke bare være venner?"
Noget i den dur.
Ikke noget "men," bare "sød."
Det kan jeg leve med.
Det må jeg sige, David, det var et skønt måltid.
Jeg var vild med svampe-risottoen.
-Det er en af Davids specialiteter. -Det er ikke det store.
Kan du se? Det er ikke det store. Han gik på kokkeskolen for ingenting.
Det var selvfølgelig for sjov. Det smagte dejligt.
Det var også sjovt.
Vi har noget, vi gerne vil tale med jer om.
-Ja? -Det drejer sig om brylluppet.
Jeg ved, I er fast besluttede på at afholde ceremonien i England...
I Wales, faktisk.
Men vi ønsker...
-Ja? -Vi ønsker at blive gift her.
I Jess' hjemby.
Gør I det?
Ja, og vi ønsker heller ikke et stort bryllup.
Vi ønsker en lille, hyggelig ceremoni med familie og venner.
Javel.
Javel?
Javel.
De sagde javel.
Det er dit bryllup.
Hvis du vil giftes her, så er det fint.
Din mor og jeg giver dig vores velsignelse.
Okay så...
-Skål. -Skål for det.
Alle tiders.
Hvor er det her fint.
Ja. Det er behageligt.
Behageligt?
Helt ærligt, Mick. Kan du ikke finde på bedre?
Du ved, hvad jeg mener. Vi kender hinanden. Det er rart.
Så tror du, at du ved alt om mig?
Gør jeg ikke det? Jeg kender din yndlingsfilm,
din yndlingsis og din yndlings-beatle.
-Måske har jeg forandret mig. -Casablanca, pebermynte og George.
Du kan huske det.
Det går begge veje, mr. O'Brien. Lad os se.
Det beskidte dusin, rocky road og Paul.
Touché. Godt gået.
-Hvad er der, Mick? -Dilpher.
-Skal vi gå? -Nej.
Vi kom her først, og vi hygger os.
-Der er mange steder, hvor vi kan spise. -Det er fint nok.
-Undskyld, jeg ville ikke snerre ad dig. -Det er fint nok.
Hej Mick og Megan. Jeg tænkte, om jeg ville støde på jer.
-Det er du så. -Hvad laver du her?
-Jeg vil slippe væk fra mine problemer. -Og alligevel dukker de op.
Det må jeg nok sige. Hør, Mick, vi må snakke sammen.
-Snakke? -Ja, de prøver at lægge sag an mod os.
Der er ikke noget os.
Hvad taler du om? Vi er sammen om det her.
-Nej, vi er ej. -Så vil du bare svigte mig nu?
Det, du har gjort, gjorde du helt på egen hånd. Du skal ikke trække mig med ned.
Det viser optegnelserne ikke, og sådan vidner jeg ikke, hvis det kommer dertil.
-Du bør gå nu. -Jeg går ingen steder.
Mick.
Okay, så lad os gå.
Du vil høre fra min advokat.
-Du er en god mand, Mick. -Men en elendig date.
Det begyndte godt.
Er du bekymret for Dilpher?
Hør nu, skat. Alle ved, hvor ærlig en mand du er.
Det vil jeg håbe.
Hallo.
Det ved jeg.
Skål for den internationalt roste dramatiker Bree O'Brien.
Og skål for den højt anerkendte advokat Connor O'Brien.
Og skål for den modige førstehjælpsyder Kevin O'Brien.
I skåler vel ikke uden mig.
Og skål for Abby O'Brien, der utroligt nok overlever at arbejde sammen med far.
Ja.
-Skål for det. -O'Briens er på verdens tinde.
Har du det fint nok med at være her?
Ja, hvorfor ikke?
Du må snakke med mig før eller siden.
Før eller siden.
-Bree. -Ja?
Måske har du glemt det efter to måneder i England, men det her kaldes koldt øl.
-Det er koldt. -De har altså koldt øl i England.
De har koldt øl, på kolde dage.
Jeg skal have en. Jeg giver en omgang.
Hvordan er det at arbejde i det prestigiøse advokatfirma?
De har sat mig på en prestigiøs sag. Det er skræmmende.
-Jeg kunne ikke sove i nat. -Jeg ved, hvordan du har det.
Første gang, jeg blev udsendt til Kandahar, var jeg virkelig nervøs.
Du skal altid overgå mig, hva'?
-Jeg kan ikke gøre for det. -Nej, det kan du ikke.
Jeg hjælper lige Abby.
-Skal du have en hånd? -Ja tak.
Så hvordan har du det?
Fint. Hvorfor spørger alle mig hele tiden om det?
-Fordi vi elsker dig. -Tak.
Okay.
Nej, lige nu er jeg slet ikke lykkelig.
Så hvorfor prøver vi at gennemtvinge det her til at være noget?
Det mener du ikke.
Efter highschool stak du af til New York, fordi jeg sad fast, og du ville have mere.
-Trace. -Nu, hvor du vil blive her,
-skal jeg så bebrejdes for alt? -Jeg bebrejder ikke dig, men os.
Og du elskede at have mig i periferien,
mens du ventede på, jeg skulle tage mig sammen.
Hør os engang. Lyder det som et sundt forhold?
Sådan!
Øl.
-Tak. -Det var så lidt.
-Skål, folkens! -Skål!
-Her er de sagsakter, du ønskede. -Tak, miss Keller, du er en stjerne.
Ja, og jeg hedder Margaret.
Tak. Jeg ville ikke tage mig friheder.
-Meget respektfuldt. -Og du kan kalde mig Connor.
Jeg melder dig til HR.
-Hvabehar? -Det var for sjov.
-Kan jeg kalde dig O'Brien indtil videre? -Det er fint, Keller.
Vi ses.
Hallo.
Hvad tænker du om løndiskriminationssagen?
Jeg er kvinde og afroamerikaner,
så hvor meget tid har du?
Sid ned, for jeg vil gerne høre din mening.
Der er han.
Hej far!
Hej skat!
Hej Dennis og Deidra.
-Hvordan har du haft det? -Godt.
Sikke et skønt skib.
Det er faktisk en båd.
Er der da forskel?
Min far plejede at sige, at en båd var et hul i vandet, man postede penge i.
Det har jeg hørt før. Meget morsomt.
-Vil I om bord? -Kom nu, Dennis.
-Jess og jeg skal tale sammen. -Du behøver ikke.
Få dig noget at drikke og lær den anden svigerfar at kende.
-Hvad vil I være over for hinanden? -I familie?
Vi behøver ikke sejle ud.
Vi kan bare skåle for det lykkelige par her.
-Det takker jeg ikke nej til. -Velkommen om bord så.
-Kom. -Tak.
-Hej. -Hej.
Her. Lad mig vise dig rundt.
Tak, fordi du har meldt dig til at hjælpe.
Det hjælper jo at være flere om det.
Mon ikke? Det sidste forældremøde kan være en ordentlig omgang.
Er det forældrene eller lærerne, der er værst?
Det kommer an på.
Har du forresten set Carries tegninger på det seneste?
Nogle. Hun har mest holdt dem for sig selv. Hej...
Hej.
Hun er rigtig god.
I det sidste år er hun virkelig blomstret. Hendes kunstlærer er imponeret.
-Fantastisk. -Ja.
-Er det din, Carrie? -Ja.
Det er smukt, skat. Hvorfor har du ikke vist mig den?
Fordi du ville sige, den var smuk, da du er min mor og er nødt til det.
Nej, jeg ville sige, den var smuk, for se den lige, den er smuk.
-Hvad sagde jeg? -Hvad synes du da om den?
Den er vel okay, men se skyggelægningen.
Jeg ville ikke vise den, men jeg skulle hænge noget op.
Du skal selvfølgelig altid gøre det bedre, og det ved jeg, du vil gøre.
Men du er nødt til at erkende, hvor god den tegning er.
Det er okay at være stolt over noget, man har udrettet.
Okay, den er god, men den næste bliver for vild.
Du har gjort det godt.
Ja, det var okay, men jeg gør det bedre med det næste barn.
Skål for David og Jess.
Må deres kærlighed vare evigt.
Den er rund.
Det er den.
David er en god mand.
Ja, han skal nok finde sin vej.
Det tror jeg, han allerede har.
Ja, indtil videre.
Du har skabt dig noget af et imperium her, ikke sandt, Mick?
Så ved du, hvad det betyder at lade det gå i arv til en søn.
-Eller en datter. -Eller en datter.
Jeg synes, det er vigtigste er, at de brænder for noget og går efter det.
Præcis. Men det skal være det rette, de brænder for.
Jaså.
Lad os tale om brylluppet.
Jess har altid tænkt på et drømmebryllup.
Hun plejede at opføre det på punktet, der vender mod huset,
i en lang, udslået, hvid kjole med blomster i sit hår.
En enkelt violinist, der spiller "Ashokan Farewell,"
og hendes brødre og søstre, der læser poesi. Faktisk virkelig skønt.
Ja, det lyder fint.
Men vi Pecks har også et drømmebryllup.
Det er faktisk en slags tradition.
Vi har altid et destinationsbryllup
i vores fædrende hjem i Denbighshire i Wales.
Pecks flyver ind fra hele verden.
-Det lyder som et logistisk mareridt. -Det er svært, men det hele værd.
Lige nu tænker David på at springe den tradition over.
-Vil han da ikke giftes i Wales? -Jo, han vil da i sidste ende.
Men lige nu tænker han, at Jess' søde, lille bryllup er mere...
Præcis, hvad han ønsker sig?
Mick, jeg tænker, at du måske kunne tale med din datter.
Forklare hende, at det er mere end Wales, slottet og storslåethed. Det er...
Præcis, hvad du kunne tænke dig.
Ja, man kan jo ikke bryde med hundrede års tradition.
-Hundrede år? -Ja, deromkring.
-Okay, jeg skal se, hvad jeg kan gøre. -Det er skønt.
Jeg har altid vidst, at vi har samme syn på tingene.
Og vi forventer ikke, I skal betale for det.
Ikke det?
Nej, sir. Vi giver. Det er trods alt vores arrangement.
Men Jess er også med i brylluppet. Har du glemt det?
Nej, selvfølgelig ikke.
Traditionelt set er det brudens far, der betaler for brylluppet,
om det så er i Wales eller i Maryland.
Det ved jeg. Jeg ville bare hjælpe til.
Jamen så skål for hjælpen.
Jeg misunder dig. Du træder ind i et helt nyt livskapitel.
-Tak, mrs. Peck. -Kald mig dog Deidra.
Eller bedre endnu, kald mig svigermor.
Okay. Deidra.
Svigermor.
Ægteskabet er et stort skridt for alle, men du gifter dig ikke kun med en mand.
-Du gifter dig med en Peck. -Jeg gifter mig med David.
Det tænkte jeg også engang.
Men når man bliver en del af en familie som Peck, så er det et stort ansvar.
Der følger meget med.
-Det har David forklaret. -Det har han sikkert.
Men du vil sikre dig, at du er beskyttet.
-Beskyttet? -At du ikke bliver udnyttet.
Selvfølgelig ikke af David. Han er en sød dreng.
Men resten af familien er ret så...
Ret så hvad?
Kortsynet.
Sågar egoistisk.
Så du vil sikre dig, at dine rettigheder står klart skrevet.
-På skrift. -En kontrakt?
Nej, ikke det. En aftale.
-En ægtepagt? -Det kan man sige.
Jeg har fået noget udfærdiget. Jeg lægger det på dit værelse.
-Okay. -Du behøver ikke engang at se på det.
Bare du ved, at det er der.
Jeg ønsker ikke, der er noget, der skal ødelægge din lykke.
Tak, mrs. Peck.
Deidra.
Svigermor.
Det lyder nu så fint.
Det ser ud til, at det her boutique-hotel er klar.
Ja.
Men den store kanon har besluttet sig for at installere et hipt mikrobryggeri.
Det er godt med et kæmpe projekt her i Chesapeake Shores.
-Mange lokale arbejdspladser. -Det er der vel.
-Hvorfor lyder du ikke mere entusiastisk? -Det er den entreprenør, Evan Kincaid.
-Jeg har ingen fidus til ham. -Hvorfor? Jeg har set ham interviewet.
-Han er vittig og dynamisk. -Det tror han.
Alt det der med at være succesfuld og stadig virke nede på jorden,
det er virkelig irriterende.
Og han ringer altid til mig fra sit Gulfstream.
Han er så stædig og synes kun, at hans egne idéer er gode.
Interessant. Han har et fly og er stædig. Godt, jeg ikke kender sådan en.
-Hvad er det, du insinuerer, datter? -Ikke noget, far.
Vil du minde mig om at forberede mig til det møde med Taylor Martin?
Ja.
-Du arbejder ikke for hårdt, vel? -Nej.
For at distrahere dig selv?
Fra hvad?
Det må du fortælle mig.
Far, jeg har det fint. Jeg sætter pris på det, men jeg har det fint.
Mikrobryggeri. Mikrohjerne.
En af vores kolleger har nogle interessante tanker om sagen her.
-O'Brien? -Tak, Linda.
Jeg gennemgik ligelønsloven fra 1963,
og jeg tror, jeg har fundet noget, vi kan bruge.
-Hvis I slår op på... -Miss Nelson?
-Din aftale klokken 15 er her. -Tak.
-Fortsæt, Connor. -Ja.
Hvis I slår op på side 879.
-Underafsnit B... -Mr. Dilpher.
Hej.
Jeg er glad for, at du lader os repræsentere dig.
Ærligt talt, så har jeg brug for nogen, der kan udrette mirakler.
Det kan jeg ikke love, men jeg arbejder på noget, vi kan bruge.
Hvilket?
Vi har måske en adgangsbillet til Mick O'Brien.
Det er så skønt at have en god burger på grillen. Tak, far.
Det kan man ikke få i England, eller anden god mad for den sags skyld.
Det passer nu ikke.
Jo, det gør.
Tak, skat.
Forresten, så har Davids far bedt mig tale med dig om noget.
-Har han? -Ja.
Han vil have, I bliver gift i Wales.
-Men vi vil giftes her. -Det vil jeg så sige til ham.
-Var det dét? -Han bad mig spørge, og det er gjort nu.
Det er jeres bryllup.
-Tak, far. Jeg elsker dig. -Jeg elsker dig højere.
Så du ved, at jeg talte med min nemesis fra highschool.
Jerome Trask?
-Kender du til Jerome Trask? -Ja.
-Har du fortalt Abby om ham? -På en måde.
-Hun læste altid min dagbog. -Jeg måtte passe på dig.
Skal du så mødes med ham om dramatiker-jobbet?
Nej. Nemlig, nej.
Medmindre... at det er det, han ønsker.
For at bevise, jeg stadig er bange for ham, men ved I hvad?
Hvis det er det, han tror, så tager han fejl.
Han får at se, når vi mødes.
Jeg bliver den bedste residerende dramatiker, som universitetet har haft.
Jeg kan godt lide at se, at jeg ikke er den mest neurotiske person i familien.
Nej, så langt fra.
Sikke en betænksom gave, Bree.
-Jeg vil skille mig ud i retssalen. -Du ser så godt ud.
Det må jeg nok sige!
Du ramte virkelig plet med gaverne. Jeg elsker min safirblå jubilæumsplatte.
Den bliver flot på kaminhylden.
Det tænkte jeg også.
-Og kan du lide din gave? -Den antikke kalender er meget kreativ.
Det var det, London Times kaldte mig.
Kom så, folkens. Nu skal vi spille spil.
Hvorfor gider vi, når Bree altid vinder?
Jeg springer over, så du har en chance.
Ja. Skyldig! Ikke skyldig! Enten eller.
Okay, så er det bare dig og mig.
-Kom ud med det. -Hvilket?
Skal jeg tvinge det ud af dig?
Jeg har set Tower of London. Jeg ved hvordan.
Vil du høre om mig og Trace?
Ja.
Fint nok.
Lad os da være ærlige.
Vi ønsker noget forskelligt i livet. Det ved du godt.
Der er kun to ting, jeg virkelig holder af her i verden.
Min musik og dig.
Det siger du.
Men så snart du har mig, eller når du har succes med din musik,
så finder du en måde at smide det væk på.
Du må finde ud af, hvad du vil have ud af livet.
-Jeg vil have dig! Kan du ikke høre mig? -Kors... Kan du ikke høre mig?
Jeg ønsker, du jagter din drøm i stedet for at jagte mig!
Du elsker skam jagten.
Måske gør vi begge to det.
Vi må holde op med at genskabe noget...
...der som udgangspunkt ikke var skabt til at holde.
Det tror du ikke på.
Det, vi havde, var smukt.
Men vi kommer ikke videre.
Jeg tror, det er slut, og at vi begge to ved det.
Hvordan kan du være så sikker?
Det ved jeg ikke.
Men måske er vi begge to mere forelskede i vores minder
end i den person, der står foran os.
Tog han så af sted?
Nogle få dage senere.
Det gør mig ondt.
Tekster af: Jens Bom
-I næste afsnit: -Hvad er det?
-En ægtepagt. -Har du sagt det til David?
Jeg har lagt en overraskelse på dit værelse.
Det er bestikkelse.
Den legendariske Bree O'Brien.
Dav, Jerome.
-Du vil have, jeg inviterer dig ud. -Det tror jeg ikke, er en god idé, Jay.
-Jeg smutter herfra. -Gør det ikke på grund af mig.
Jeg blev her på grund af dig.
-Det er vores forretning. -Risikoen er for stor.
Det er det tredje projekt, vi har mistet på en måned.