BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
Venstre, Togo!
Flink bisk!
La være!
Flink bisk.
Godt gjort, Togo!
Godt gjort, dere!
Det blir fulle mager og varme senger i kveld.
Greit, Togo! Løp!
NOME I ALASKA 24. JANUAR 1925
Stopp!
Det har vært et difteriutbrudd.
Hvor lenge?
- Mer enn ei uke. - Constance?
Hun er i orden.
Det er for det meste barn.
Fem har dødd.
Gud velsigne dem.
Tjue til er syke her i Nome.
Og vi vet ikke hvor mange i inuitt-landsbyene.
De har funnet serum i Fairbanks.
Men de vet ikke hvordan de skal få det hit.
Alle er på Dexter's og spør etter deg.
Løp!
Barna er rammet av en epidemi.
Uten antitoksin er det en dødsdom for de fleste,
kanskje alle smittede.
De gode nyhetene er
at de har funnet antitoksin på Fairbanks jernbanesykehus,
og de skal sende det med neste tog til Nenana.
Det er likevel over 960 km herfra til Nenana.
De har fly i Fairbanks, og vi kan fly det hit.
Så du skyene i horisonten da du kom hit?
Selvsagt, men kanskje er det ikke så ille som det virker.
Seppala, du har vært der ute. Hva tror du?
Det blir ille.
Hvor ille?
Skikkelig voldsomt, tror jeg.
Hvorfor tror du det?
Det virker bibelsk nok,
og barometeret faller ganske dramatisk, men...
Men hva?
Vi støtte på reinsdyr i morges.
Han så dem 180 meter til høyre.
Jeg ville stoppe, men han ignorerte dem og fortsatte.
Da visste jeg at denne stormen var spesiell.
Beklager, jeg forstår ikke.
Togo er kjent for å jage reinsdyr.
Jeg skjønner fortsatt ikke.
På 12 år har han aldri unngått å iallfall se på dem.
Når et dyr undertrykker naturen sin
og løper til låven av frykt for stormen...
...bør mennesker iallfall frykte stormen.
Skjønner.
Hvor fort kan du komme deg dit og tilbake i en slik storm?
Ikke "hvor fort",
"hvis".
Da sier jeg fly.
Med åpen cockpit?
Vannkjølte motorer? Ringte du flyplassen i Fairbanks?
De vurderer saken.
Det gjør de sikkert.
Jeg tror ikke det er mulig å fly.
Men som svar på spørsmålet "hvor raskt?"
Seppala kjørte helt til Nenana for meg på fire dager.
Kun som faktareferanse.
Jeg har aldri ment at sledehunder
burde erstattes av maskiner,
men i dag heier jeg på framskrittet.
Kom, bisken.
Seppala, skal du forbi sykehuset?
Sett deg på.
Løp!
Stopp!
SYKEHUS
Jeg takker så meget.
Lykke til, doktor.
Byer grunnlegges som regel av topografi,
nærhet til veier og elver.
Nome ble grunnlagt av hell.
Gullet på Anvil Creek?
Du så det med det blotte øye,
kunne plukke det opp med fingrene.
Gullet tar slutt.
Hellet tar slutt.
Hvor finner han energi?
Han tror han er ti uker gammel.
Så du drar?
Jeg kom nettopp hjem. Vil du bli kvitt meg?
Kanskje.
Har du god grunn til det?
Jeg har elskere.
Flere enn jeg klarer å telle.
Jeg har bare meg selv å skylde på.
Jeg ble advart mot å gifte meg med en så vakker kvinne.
Av hvem?
Alle med øyne i hodet.
Så du drar?
Det tenker jeg ikke.
Hvorfor vokser du sledemeier?
De trenger voks.
Kan det gjøres i dette været?
Alt kan gjøres.
La dem velge noen andre for en gangs skyld.
- Rommet var fullt av hundekjørere. - Nettopp.
Men de kommer alltid til mannen min.
De bør velge en som er direkte rammet.
Jeg stoppet ved sykehuset. Vi kjenner alle de barna.
Vet det.
Den lille jenta som bor ved Mallon og alltid klapper hundene.
Sally, som klapper alles hunder, ikke bare dine.
Vi kjenner barna og foreldrene deres.
Jeg skjønner. I morgen vil jeg skamme meg.
Men nå er jeg redd, beklager.
Det er ikke den første stormen som rammer Alaska.
Ikke vær nedlatende.
Du har rett.
Ikke bruk Togo. Fritz kan lede an.
Den avgjørelsen tar jeg om jeg må.
Han er 12 år. Du sa han er for gammel til å dra til Elwald,
og det er ikke fjerdedelen av strekningen.
Du blir opprørt for ingenting.
La oss sove.
Jeg sier dette før du tar en avgjørelse du vil angre på.
Du er mer knyttet til ham enn du vet og skal til å drive ham i døden.
Du er uforberedt på hva det vil gjøre med deg.
Er det alt?
Han er selvsagt hunden din og en arbeidshund.
Jeg burde ikke være glad i ham, men er det.
Det er så leit at dette er mine siste timer med ham.
To ting.
En: Prøvde jeg å dra til Nenana i disse forholdene uten ham,
ville dette vært dine siste timer med meg.
To: Ingenting er bestemt ennå.
Hva sa du?
George?
God kveld, George.
Det jeg opplevde på veien hit, viser at du spådde riktig.
Vinden stoppet meg nesten brått noen ganger.
Fairbanks sier at de ikke vil fly til Nome.
Så vi kan bare bruke hunder.
Du følte du måtte komme hit og fortelle det?
Noe må du si til ansikt til ansikt,
ikke sant, ordfører?
Ja.
Kaffe eller whisky?
Whisky.
Hvis det ikke er til bry.
Nei da. Jeg skal ha begge deler.
Vi må være lure.
Du skal sitte på i sleden når jeg sier det.
Ikke vri deg unna. Ikke vær vanskelig.
Har du en til i deg, bisken?
Nesten framme.
Bra hunder.
Jeg har sett verre.
Vi kunne hatt piknik.
Jeg er tilbake før du aner.
Jeg rer ikke sengen.
Hei.
Få ham tilbake til meg.
Kom tilbake til meg.
Flink bisk.
Greit, Togo!
Løp!
Kom igjen, Togo!
Kom igjen! Gå på.
Løp!
Her kommer den.
TOLV ÅR TIDLIGERE
Passer du dine saker, passer jeg mine.
Hvordan er det ikke saken min? Ingen hunder på soverommet.
Han har sterke smerter.
Og på soverommet vårt.
Det er mer som feiler minstevalpen enn størrelse.
Naturen ordner opp i ting selv.
Bør jeg drukne ham og påskynde prosessen?
Alaska kan være spesielt hardt mot de svake.
Det vet jeg.
Hva koster det å gi dette livet en sjanse?
Hva kan han gi i avl om han overlever?
Sterkt pågangsmot.
Du er for bløthjertet.
Du er for norsk.
Vekk!
Ha ham tilbake til kennelen.
Han graver seg bare ut.
Jeg bruker mer tid på å fylle hull enn på gagns arbeid.
Fanger jeg deg, blir det verst for deg.
Alt er din feil.
Jeg trodde du var en god hundedressør.
Han er en djevel.
Frans av Assisi ville ha skutt denne hunden.
Hei!
- Han er rask. - Han er tilbakestående.
Han er for liten, uintelligent, kan ikke dresseres.
Men han er rask.
Du bør gi ham en sjanse på sleden.
Hold opp. Det er ingen sledehund.
Aldri noensinne.
Det vet du ikke før du prøver.
Det får jeg aldri vite.
Victor Anderson vil ha en av valpene mine.
Jeg vet hvilken hund jeg skal gi ham.
Vi går gjennom dette hvert år.
Ikke slik.
Hvor mange ganger må jeg minne deg på det?
De er verken kjæledyr, venner eller barna våre.
De er dyr.
Arbeidsdyr.
Det fortjener du.
Vær så god.
Her har du hunden tilbake!
Skam deg, hvorfor bry oss hvis du ikke vil ha hund?
Han er ikke verdt bryet.
Jeg går ned.
Det ville jeg ha gjort.
Løp opp!
Det er slutt på det lette.
Rolig!
Stopp!
Venstre!
Togo! Løp opp!
Trekk, Togo!
Trekk!
Trekk opp!
Trekk!
Trekk opp!
Ja!
Flink bisk!
Ja! Trekk!
Flink bisk!
Be meg dra til helvete neste gang jeg tar feil vei.
Flink bisk.
Dere er alle flinke bisker!
Vi må ordne dette på vertshuset.
Takk.
Hun heter Atiqtalik,
det betyr "isbjørnmor".
Hunden din er valpen hennes nå.
Hjertet hans løper fortere enn beina.
Hun kan ordne det.
Hva synger hun?
"Ikke vær redd, du unge,
snart blir det varmt igjen."
Når jeg er ferdig, påbegynner du livstidsstraffen.
Fordi jeg giftet meg med en belgier.
Belgia er et mykt land.
Norge er et ugjestmildt land.
I Brüssel ville du ha sovet i en fjærseng
og spist lakserogn til frokost.
I Storfjord ville dagene dine vært talte.
Første leksjon: Gift deg aldri med en belgier.
De er sentimentale.
Du får masse hardt arbeid
for et problem ei kule løser på sekunder.
Andre leksjon: Til deg, Satan, eller hva du enn heter,
prøv å grave deg ut nå.
Ok!
Løp! Bra jobba!
Hold opp!
Hei!
Hold opp! Stopp!
Nei!
Du.
Å nei.
Rolig! La være!
La være!
Nei!
La være! Nei!
Løp forbi!
La være!
Nei!
Stopp!
Venstre!
Gå! Vekk!
Når ble du redd for inntrengere på sledelageret?
Dette er ikke for å holde folk ute.
Tar du ham ut av kennelen og setter ham her?
Kennelen holder ikke på ham.
- Hunden din er visst... - Det er ikke hunden min.
Hunden din, som ødelegger for laget mitt.
Som hopper på meg
uansett hvor mange knær jeg løfter mot ham.
Som bryter flokkens regler
og ødelegger hierarkiet jeg har bygd opp i årevis.
Kjøteren din som gjengjelder snillheten din med anarki.
Dette skal holde ham inne.
Var det en del av huset vårt?
Hei!
Løp!
Flinke bisker!
God ettermiddag.
Lykke til, småen.
Hei! Du igjen?
La være!
Stopp! Nei!
Stopp! Din lille djevel.
Hei! Stopp!
Hils fra meg når du møter Oki.
Jeg skal ikke treffe Oki.
Skal du krysse sundet?
Da sparer jeg en dag.
Det vil koste deg livet.
Jeg har gjort det før.
Isen er utrygg nå.
Vi klarer det. Hør her,
hold deg unna folk til jeg er tilbake med medisinen.
Hvem ville komme hit i dette været?
Greit, Togo.
Løp!
Flink bisk! Fortsett!
Er vi redde for is nå, bisker?
Han som ikke har mot nok.
La ham dra. Han skal få sitt pass.
Vi skal ikke dø sammen med den hunden.
Gamle hunder glemmer, men han vil huske
det han gjorde den dagen.
Da skal han si våre berømte navn,
Seppala, kjøreren,
Fritz og Sally, Molly, Red og Togo,
den store Togo som fører an,
vil alle bli husket i vannskålene sine.
Alle hunder i Nome skal føle seg forbannet for at de ikke var her.
Vi lykkelige få, vi mestere.
Løp, bisker. Løp!
Max, send dette til Associated Press.
Folk bør vite hva som skjer her.
Vil du bare skrive dette?
Det er alt jeg får til.
MED TEMPERATURER NED MOT -50
OG VIND PÅ OPP TIL 80 KM I
I DAG EPIDEMI TRUER 1000 I NOME
DIFTERIUTBRUDD FORVERRES
"Temperaturer ned mot -50
og vind opp mot 80 km i timen."
"Mann og hund risikerer alt på en reise på 965 km."
Med menneskeliv i fare
pågår et heltemodig løp i fryktelige forhold.
...Det alle spør seg om, er ikke: "Kommer de fram i tide?",
men "kommer de i det hele tatt fram?"
Godt gjort, bisker.
Du er sliten.
Jeg har vært verre.
Så nå til Nulato?
Om en time.
Hvordan det? Plager vi deg?
Bare hvite mennesker plager meg.
Jeg tåler deg bare på grunn av hunden din.
Du liker å vedde på hunden min.
Det er lurt å være her på løpsdager.
Når de når Shaktoolik, er de fleste hunder bekymrede.
Denne, aldri.
Denne vil skynde seg og vinne
så han kan jakte på reinsdyr og slåss mot isbjørner.
Jeg prøvde å gi ham vekk.
To ganger.
Ptroo!
Da jeg fortalte faren min at jeg skulle til Alaska,
lo han av meg. Han trodde det var en spøk.
Bare en idiot ville være dum nok
til å dra fra en lærlingeplass i Norge for å bli arbeidsløs i USA.
Da jeg sa "gull", dasket han til meg.
Han sa at det eneste gullet jeg ville finne i Alaska,
var det jeg hadde i tennene mine.
Han hadde rett.
Jeg har gravd mange hull i dette landet.
Jeg burde gjennomsnittlig sett ha funnet noe gull, men...
...nei.
Jeg driver med arbeidshunder, ikke kjæledyr.
Og man må ta vanskelige avgjørelser.
Er dette den vanskeligste avgjørelsen vi må ta,
er vi heldige.
Du ser pågangsmot og noe sympatisk.
Jeg ser bare problemer, bortkastet tid og mislykkethet.
Hypp!
Han er perfekt.
Men som sagt, er han en mester i å rømme.
Ikke tenk på det. Jeg vil ha ham innendørs.
Innendørs er kanskje ikke...
Sist vinter hadde jeg ulver på døra.
De hoppet opp på vinduet og stirret på meg.
Det var ingen ulver der jeg vokste opp i Irland.
Med denne fyren her tør ingen ulver komme hit.
Hvis han ikke åpner døra for dem.
Unnskyld?
Kona mi sa at vi burde dra.
Så kos deg med valpen.
Takk.
Det går bra, vennen. Dette er det nye hjemmet ditt.
Det går bra.
Løp!
Nå er det nok, tullete fillebikkje.
Du er ingen hund, men djevelen selv.
Slik ja. Bare løp.
Det fins ingen vei ut.
Jeg har all verdens tid.
Du vil løpe til du er sliten, så skal du oppføre deg bedre.
Dette er ikke Little Creek, din bølle.
Det er bedre.
Slik ja.
Vær flink bisk,
så får du biff til lunsj.
Å nei!
Løp!
Stopp!
Hei!
Alle rovdyr her omkring lukter det blodet.
Jeg prøver å redde livet ditt.
Bli med meg, Russky.
Kom igjen. Opp.
Flink bisk.
Å nei. Ikke tenk på det engang.
Siste rad for deg.
Dette er Ilsa. Prøv deg på noe, og du vil angre.
Løp!
Du løp fra Ilsa. La oss se hvordan du gjør det foran.
Bra.
Kom igjen.
Flink bisk, Jens.
Venstre!
Flinke bisker.
Flinke bisker! Flinke bisker!
Stopp!
Dette er helt enestående.
Han er ingen sledehund, men en ledehund.
Du skulle ha sett ham. Han løp fra alle sammen.
- Han er praktfull. Han blir mester. - Han blør.
Du hadde rett. Han har sterkt pågangsmot.
Jeg skal kalle ham Togo.
Etter admiralen. En underdog oppkalt etter en underdog.
Det passer.
Vennen! Kom hit.
Kom. Gå rundt ham, han rører seg ikke.
- Jeg må jobbe. - Sett deg hos meg.
Vær så snill.
Rop på ham. Be ham komme til soverommet.
Gjør det.
Kom, Togo.
Igjen.
- Dette er urettferdig. - Selvsagt. Igjen, mer bydende.
Togo, kom inn på dette rommet!
Mannen min prøver å bevise noe.
Ingen hunder på soverommet.
Flink bisk, Togo.
Enestående!
Flink bisk.
Guvernøren tar feil, samme hva.
Uansett hva du mener, Jafet...
Mrs. Seppala.
En hundekjører er heldig som overlever 50 km i dette været.
Seppala er den eneste som overlever en lengre strekning!
Hva er dette tullet om en stafett?
Constance, dette er bra.
- Er det den? - Ja.
Fjorten lag stasjonert på disse vertshusene
mellom Nenana og Shaktoolik.
De løper en etappe nå
og leverer serumet fra én slede til den neste.
To lag vil dra ut til disse vertshusene og vente på Seppala.
Vi trenger en annen slede til etappen.
Kan du sette sammen et lag til oss?
Selvsagt.
Kan Gunnar kjøre?
- Selvsagt. - Bra.
Når fant guvernøren på dette?
Tolv timer etter at Seppala dro.
Typisk politiker å endre reglene under spillet.
Nei. Dette er bra.
Seppala trenger ikke dra så langt.
- Men han vet ikke at det er en stafett. - Nettopp.
Vær så snill.
Så vidt jeg vet,
skal kjøreren være på vertshuset i Shaktoolik i morgen.
Guvernørens folk har laget planen.
Så når Seppala kommer til Shaktoolik i morgen,
venter serumet antakelig på ham.
Han er i Shaktoolik nå.
- Eller dratt forbi. - Det er umulig.
Er det is på Norton Sound, har han krysset det.
I denne stormen? Han prøver vel ikke å krysse...
Selvsagt.
Det er 145 km rundt sundet, men 30 rett over.
Han sparer en dag hver vei.
George, er det is på sundet, har han krysset det.
Og møtes de ikke på vertshuset...
Da møtes de på veien.
Det er gode sjanser for at de kan overse hverandre.
Til og med i bra vær.
- Det vet du. - Ja.
Hvis mannen min ikke på magisk vis treffer laget deres,
som han ikke ser etter,
kjører han og hundene til Nenana.
Og når etappekjøreren skjønner at han har oversett dem,
kjører han på egen hånd.
Men det gjør han vel ikke?
- Hvem er kjøreren? - Henry Ivanoff.
Henry er tøff og modig,
og han sitter ikke foran peisen mens barn dør.
Han vil helt sikkert dra.
Klarer han det?
Jeg tør ikke spekulere.
Kan han det?
Vi finner nok ikke Henry før til våren.
Verken han, hundene eller serumet før tøværet.
Men...
For fire dager siden, her,
fant vi ut at bare én mann og én hund klarte strekningen.
Og bare været har forandret seg.
Det er verre.
Alle barna... fortapte.
Vi får be om at de møtes.
Til høyre!
Til høyre! Rundt.
Kjør! Til høyre!
La være!
Venstre!
La være!
Venstre!
Nei, nei.
Sepp, nei!
Ikke!
Sepp!
Jeg har serumet!
Stopp! Jeg har serumet.
Sepp!
Bill Shannon tok første etappe. Kjørte hele natta.
Sikkert tretti minus.
Han kom til Tolovana med ansiktet svart av frostbitt.
Han ga det til Ed Kallands.
De måtte løsne hendene hans fra sleden med varmt vann.
Så dro Tommy Patsy.
Så Jackscrew.
Men ingen av oss er like tøffe som deg, Sepp.
- Sepp? - Hva er det?
Går det bra?
Selvsagt. Har aldri følt meg bedre.
Hva med ham?
Ta dette på riktig måte.
Det er den beste hunden jeg vet om,
men han er utslitt.
Ja. Denne stormen har slitt ut alle hundene mine.
Som venn bør jeg si det jeg mener og...
La ham være her. Jeg tar vare på ham til været blir bedre.
Han er ledehunden min!
Pass dine egne saker.
Ja visst, Sepp.
Unnskyld.
Jeg skulle ikke ha snakket slik.
Ikke tenk mer på det.
Nei, det var skammelig.
Du prøvde bare å være snill.
Uansett hva som skjer i morgen,
er det mitt ansvar.
Men takk, Henry, for at du tenkte på hunden.
Ikke mange gjør det.
"Sov nå.
Den lange klare dagen er over.
Og mørket stiger fra solens fall.
Sov nå.
Gledene blir borte med dagen.
Alle sorger svinner hen med søvnen.
Sov nå.
Sov sørgmodige hjerte og la fortid være fortid.
Sov, glade sjel.
Alt liv vil sove til slutt.
Sov nå.
Sov nå."
Kan jeg fortsatt vedde?
Takk for gjestfriheten.
Jeg tok visst feil.
Du gjorde ikke det. Terningen er kastet. Vi klarer det.
Kom igjen, Togo! Løp!
Han kjører over sundet igjen.
Nei, Seppala!
Han vet hva hundene klarer.
For ham er det sundet eller ingenting.
Kjør!
Høyre!
Venstre!
Flinke bisker!
Flink bisk! Kom igjen!
Kom igjen!
Hold det gående, Togo!
Flink bisk.
Løp!
TI ÅR TIDLIGERE
Rett fram.
Løp, bisker!
- Kom igjen! - Heia, heia!
Tjue dollar til på Leonhard Seppala.
Tjue dollar på de bittesmå hundene.
Scotty Allan, den beste hundekjøreren noensinne,
ledet ut fra siste vertshus.
Løpet er avgjort.
Ser du det?
Det er verdens beste hundelag.
- Løp! - De vet hvem de er,
på tide at vi finner ut hvem vi er.
Løp! Kom igjen, bisker!
Venstre!
Løp! Flink bisk!
Kom igjen, hunder!
Løp! Løp!
Flinke bisker!
Løp, vofser!
Vent litt.
Det er ikke Scotty.
Hvem er det?
Det er Leonhard Seppala og de bittesmå hundene hans.
Stopp!
Gratulerer, Sepp.
Togo. Hei.
Godt gjort. Du klarte det.
Flink bisk.
Trodde du vi skulle få noe slikt på veggen?
Jeg trodde ikke vi ville vinne premien på 5000 dollar.
Premiepengene kan du ikke henge på en vegg.
Jo, hvis du har nok stifter.
Alt takket være denne bråkmakeren.
Den eneste som ikke undervurderte deg, var du.
Og den vakre, geniale kona mi.
Venstre!
Løp opp!
Opp! Opp!
Løp!
Togo! Løp!
Flink bisk!
Løp bisker!
Vi klarte det.
Vi klarte det!
Stopp!
Uansett hva som skjer, tilgi meg.
Løp opp, Togo!
Løp opp!
Trekk opp, Togo!
Trekk!
Nei, Fritz. Vent!
Ja!
Ja! Løp!
Flink bisk, Togo!
Flinke bisker, alle sammen!
Opp med dere, bisker.
Jeg klarer det.
Jeg gjør det. Drikk det.
Hvorfor?
Hunden er døende.
Furuen stikker øynene hennes.
Takk for dette, Gunnar.
Jeg hjelper gjerne.
Jeg er mest redd for at han er langt unna og...
Det skjer ikke.
Sepp er den beste hundekjøreren jeg vet om. Han kommer hjem.
Utruster du sleden, henter jeg hundene.
Nei, Mrs. Seppala. Jeg kan gjøre alt.
Du burde sove.
Jeg er lei av å være inne.
Er det greit, henter jeg hundene.
Ja visst. Og hvem bør lede?
Fox er den beste som er igjen. Sammen med Balto.
De vinner ingen løp,
men de kommer seg gjennom snøen og hjem.
Takk.
Løp!
Flinke bisker.
Fortell at arbeid venter på ham.
Gjerne.
Fox, Balto. Løp!
Bli med meg.
Jeg har ikke tid.
Kom.
Jeg må dra.
I går kveld var jeg bekymret for deg.
Jeg trodde du hadde tatt deg vann over hodet.
Da så jeg det.
Og spurte meg selv:
"Hvorfor skulle Amituk bekymre seg om en mann
som lurer døden slik?"
Nå skal du kjøre i sleden.
Selv om det bare er i 30 km.
Sitt på i sleden, for en gangs skyld.
Bli der.
Løp!
Stopp!
Togo! Beklager. Jeg kan ikke hjelpe deg.
Jeg ser ikke.
Vi må til neste vertshus.
Før oss til Big Joe. Jeg vet du kan.
Jeg vet du kan.
Flink bisk.
Løp!
Å nei.
Togo?
Ikke stopp. Vi må fortsette.
Skjønner du? Stopper vi, dør vi.
Hør her, stopper du, dør du.
- Seppala? - Å!
- Er det deg? - Herregud.
Joe, vi er her.
Herregud.
Serumet er i sleden.
Gå inn. Jeg skal få hundene inn i låven.
Takk. Men ikke ham.
Du er praktfull.
Praktfull.
Seppala! Gå inn!
Leonhard, løpet ditt er over.
Ta en drink med meg.
Denne her.
Den lange strekningen i storm, 12 år gammel.
Utrolig.
Ønsk meg lykke til.
Charlie, du klarte det.
- Her. - Er dette serumet?
- Varm dette. - Ja vel.
- Lykke til, Gunnar. - Takk.
Hundene mine er... Jeg trenger hjelp.
En slede er på vei til byen.
Her.
Takk.
Sir, hva heter du?
Gunnar Kaasen.
"Gunnar Kaasen". Glimrende.
Hva heter ledehunden?
En heter Fox.
"Fox"?
Folk vil tro det er en rev. Hva heter den andre?
Balto.
"Balto". Perfekt.
Du! Ta bilde av hunden.
Det er Balto. Nomes redningsmann.
Bli iallfall ei uke til.
Se på dette.
Vet det, men du burde unne deg mer...
Du har vært en god vert, Joe.
Du behandlet meg og hundene veldig bra.
Takk.
Klarer han det?
Vi klarer det.
Det er en hund på soverommet vårt.
Ja, det er det.
Det er en hund på senga vår.
Ja.
Du skulle ha vekket meg.
Du har hatt ham for deg selv lenge nok.
Men ifølge avisene
var du hjemme hele tida. Balto og Gunnar gjorde alt.
Vi har besøk.
Liker dere pærer, blir dere nok glade for dette.
Takk, Eileen. Kom inn.
Bacon. Det beste jeg har laget.
Takk, Bill.
Du, Sepp!
Dette er for mye.
Det er langt fra nok.
God morgen, Dan.
God morgen, Constance.
Sepp.
Jeg hadde noen pelser som jeg fylte med halm.
Noe han kan ligge på.
Togo.
Jeg har laget noe til deg.
Kom igjen. Prøv.
Kom igjen.
Takk, Dan. Sett deg, så skal du få kaffe.
Nei. Jeg vil gjerne,
men jeg må se til mine egne hunder.
Sepp.
God morgen, Dan.
- Bank-bank. - Hallo, ordfører. Kom inn.
Går det bra?
Tusen takk, Sepp.
Vi setter pris på alt du har gjort for oss.
Vi er deg evig takknemlige, Mr. Seppala.
- Tusen takk. - Takk.
Nei, det er for mye.
Hei, Sally. Hallo, Dev. Vil dere komme inn?
Til meg?
Det er Togo.
Takk.
Far skar den ut, men jeg malte den.
Den er veldig lik, Sally. Takk.
Han liker ørene hans.
En annen mann ville ha likt dette, men du er for reservert.
Ikke sant?
Tror du han holdt seg varm utendørs?
Jeg ville ikke ha kommet selv om hun ikke insisterte.
Men hun ville se ham,
og jeg vil være sammen med henne hele tida.
Nær henne.
- Toppen? - Toppen.
Rart. Jeg ser henne, og likevel,
det er som av en annen verden.
Gir det mening?
Det er umulig at jeg skal være hos henne, likevel er hun der.
Mr. Seppala,
skal Togo dø?
Leonhard.
Unnskyld. Jeg har kake til dere begge, så bare bli.
- Ok. - Vær så snill.
Leonhard, kom inn og be om unnskyldning.
De er gjester.
Be om unnskyldning for meg.
Hun mente ikke noe galt. Hun er bare et barn.
Vet det. Hun snakket sant.
Ikke si det. Han er på bedringens vei.
Det er ikke vinterlammelse eller en dårlig pote.
Du vet det. Du har sett det før.
Kunne en annen hund ha ledet?
Det får vi aldri vite.
Tenk på en verden der Dev er barnløs
og jeg ikke har noen mann.
Alt du har prøvd å advare meg mot, har skjedd.
Jeg har kjørt ham til døde.
Det har jeg.
Og jeg er ikke forberedt.
Vær forsiktig.
Jeg må dra.
Jeg må på jobb.
Tilgi meg.
Togo! Kom.
Kom. Togo.
Kom. Ro deg ned.
Løp!
Stille!
Ok. Løp!
Vil du ha bacon?
Flink bisk. Tog...
Nei! Nei, nei. Togo!
Togo!
Kom!
Togo!
Stopp!
Det var dumt av meg å tro at Togo ville la seg nekte.
Jeg har alltid ment at han levde for sleden.
Men egentlig levde han for meg.
Vi fortsatte å sette ut på reise.
Vi oppdaget at det var like greit å gå som å løpe.
Som alltid hadde Constance rett.
Togo hadde et sterkt pågangsmot.
Ikke engang århundrets storm
eller et beinhardt serumløp kunne stoppe ham.
I alderdommen fikk han en ny jobb:
far.
I to år avlet han valper.
Mens resten av USA feiret Balto,
ville hundekjørere fra hele verden ha valper med Togo.
Kenneler fra Fairbanks til Maine
avlet det som ble kjent som seppalahusky.
En rase med intelligens, utholdenhet, mot,
men mest av alt godmodighet og sterke bånd til mennesker.
Han døde en torsdag i desember.
Constance og jeg fortsatte å arbeide med hunder,
for er du sammen med dem lenge nok...
Stopp!
...kommer de under huden din.
Og har du kjent en bra en,
forlater de deg egentlig aldri.
De blir hos deg livet ut.
Spent fast til hjertet ditt,
mens de gir alt...
Løp!
Alltid.
TJUE SLEDELAG DELTOK I SERUMSTAFETTEN I 1925.
NITTEN LAG KJØRTE 50 KM HVER.
ETT LAG KJØRTE 425 KM.
EN STATUE BLE REIST I CENTRAL PARK I NEW YORK
TIL MINNE OM SERUMSLØPET I 1925.
STATUEN ER AV BALTO.
I 2011 KÅRET TIME TOGO TIL TIDENES MEST HELTEMODIGE DYR.
TIL SHALAKO
Tekst: Jon Ivar Sæterbø