Inspirirano istinitim događajima
Lijevo, Togo! Lijevo!
Dobar dečko!
Pusti!
Pusti ih!
Dobar dečko!
Bravo, Togo!
Bravo dečki!
Večeras ćete spavati u toplim krevetima punih trbuha.
Hajde, Togo, vuci!
Nome, Aljaska 29. siječnja 1925.
Fixed by: BOTANICMAN
Stani!
Došlo je do epidemije difterije. -Kada?
Pred tjedan dana. -Constance? -Ona je dobro.
Bolesna su uglavnom djeca. Petero djece je umrlo. Pokoj im duši.
Dvadeset bolesnih ovdje u Nomi. I ne zna se koliko u selima Inuita.
Imaju serum u Fairbanksu. Samo ne znaju kako da ga dopreme ovamo.
Svi su kod Dextera i traže te.
Vuci!
Izbila je epidemija kod djece.
I bez antitoksina, većina je osuđena na smrt, ako ne i svi koji su zaraženi.
Dobra vijest je da imaju antitoksin u željezničkoj bolnici u Fairbanksu,
i spremni su ga poslati sljedećim vlakom za Nenanu.
Odavde do Nenane i nazad je 1000 kilometara.
U Fairbanksu imaju avione, pa bi mogli letjeti do ovdje.
Jeste li vidjeli oblake na horizontu?
Naravno da jesam, ali možda nije tako loše kako izgleda.
Seppala, ti si bio sad vani. Što ti misliš?
Bit će loše.
Koliko loše? -Bit će za pamćenje.
Zašto to misliš? -Pa, već sad izgleda biblijski,
a barometar pada prilično uznemirujuće, ali...
Ali što?
Jutros smo naišli na sobove.
Ugledao ih je na 200 metara od nas.
Noga mi je već bila na kočnici, ali on ih je ignorirao i nastavio trčati.
Tada sam znao da će ova oluja biti posebna.
Oprosti, ali ne razumijem.
Togo je poznat po lovu na sobove. -Još uvijek ne razumijem.
Nikad u 12 godina nije propustio priliku da se barem zaleti na njih.
Kad životinja zanemari svoj prirodni nagon
i trči prema štali jer se boji oluje,
bolje da se i čovjek boji te oluje.
Razumijem.
Koliko brzo možete stići tamo i natrag po ovakvoj oluji?
Ne "koliko brzo", već "ako."
Onda glasam za avion.
Avion dvokrilac?
S motorima s vodenim hlađenjem? Jeste li zvali aerodrom u Fairbanksu?
Upravo čine procjenu. -Mogu misliti.
Mislim da letenje nije opcija.
Da odgovorim na vaše pitanje: "koliko brzo"?
Seppala je jednom prevalio put do Nenane za četiri dana.
Samo iznosim činjenice.
Osobno me nikad nije bilo briga hoće li strojevi zamijeniti zaprežne pse,
ali danas sam prvak napretka.
Hajde, maleni.
Seppala, ideš li u prema bolnici?
Popnite se.
Vuci!
Stanite!
Hvala.
Sretno, doktore.
Gradovi se obično osnivaju na temelju topografije
u blizini cesta i rijeka.
Nome je osnovan po čistoj sreći.
Zlato u Anvil Creeku?
Moglo ga se vidjeti golim okom, pokupiti prstima iz pijeska.
Zlato presuši.
Sreća presuši.
Od kud mu tolika energija? -On još uvijek misli da ima 3 mjeseca.
Dakle, ići ćeš?
Tek sam stigao kući. Nestrpljiva si da me se riješiš?
Možda.
Postoji li razlog zašto me ne želiš ovdje? -Imam ljubavnike.
Više im ne znam ni broja. -Za to mogu kriviti samo sebe.
Upozoravali su me da se ne ženim za nekog tako prelijepog.
Tko te upozoravao? -Svi koji imaju oči.
Znači, ideš?
Nemam to u planu. -Zašto onda podmazuješ saonice?
Treba ih podmazati.
Može li se uopće uspjeti po ovakvom vremenu? -Sve se može.
Neka jednom odaberu nekog drugog. -Soba je bila puna vozača saonica.
Da, ali uvijek izaberu mog supruga. Neka ide netko tko ima više interesa.
Stao sam se kod bolnice. Svu tu djecu znamo. -Znam.
Djevojčica koja živi pokraj Mallona i uvijek dotrči maziti pse.
Sally, ona mazi sve pse, ne samo tvoje.
Poznamo tu djecu i njihove roditelje.
Znam i sutra ću se sramiti. Ali sada, oprosti, bojim se.
Nije ovo prva oluja koja je pogodila Aljasku. -Nemojte me podcjenjivati.
U pravu si.
Ne uzimaj Toga. Fritz može voditi. -O tome ću odlučiti ako dođe do toga.
Ima 12 godina. Rekao si da je prestar za odlazak do Elwalda,
a to nije ni četvrtina ove udaljenosti. -Ne uzrujavaj se oko toga.
Idemo spavati.
Moram ti reći ovo prije nego što doneseš odluku koju ćeš zauvijek požaliti.
Povezan si s njime više nego što znaš, a sad ćeš ga odvesti u sigurnu smrt.
Ti se nećeš moći nositi s time.
Je li to sve?
Naravno, on je tvoj i to je radni pas.
I da sam praktičnija, ne bih ga voljela, ali ga volim.
I sad me boli srce, jer su ovo možda moji posljednji sati s njim.
Dvije stvari.
Prvo: da pokušam doći do Nenane u ovim uvjetima bez njega,
ovo bi bili tvoji posljednji sati sa mnom.
A drugo: za sad još ništa nije odlučeno.
Što si ono govorio?
George?
Dobra večer, George. -Čini se da je tvoja prognoza točna, sudeći po stanju vani.
Vjetar me gotovo ubio nekoliko puta.
Razgovarao sam s Fairbanksom. Neće slati zračnu pomoć za Nome.
Dakle, upotreba pasa ne samo da se nastavlja, već je jedina opcija.
Imali ste potrebu doći skroz ovdje kako biste podijelili tu vijest?
Neke stvari morate reći čovjeku u lice, zar ne, g. gradonačelniče?
Da.
Kava ili viski? -Viski. Ako nije problem.
Ne, nema problema. Ja ću i jedno i drugo.
Moramo biti pametni oko ovoga.
Vozit ćeš se na saonicama kad ti ja budem rekao.
Ovaj put bez vrpoljenja i bez svađe.
Ima li snage u tebi za još jednu, maleni?
Skoro smo spremni.
Dobri psi.
Vidio sam i gore. -Mogli bismo napraviti piknik.
Vratit ću se brzo. -Neću ni krevet pospremiti.
Hej.
Vrati mi ga, u redu?
I ti mi se vrati.
Dobar dečko.
U redu, Togo!
Vuci!
Hajde, Togo!
Hajde! Bravo.
Vuci!
Evo je.
12 godina ranije
Ti gledaj svoja posla, a ja ću svoja.
Ovo se tiče i mene. Psi ne smiju biti u spavaćoj sobi.
On je u bolovima. -I u našoj je spavaćoj sobi.
Kržljavi psi imaju puno mana, nije samo veličina u pitanju.
Priroda ima svoj način rada.
Najbolje da ga utopim i ubrzam taj proces!
Samo kažem da je Aljaska osobito okrutna prema slabima.
Ne trebaš me podsjećati na to.
Što bi te koštalo da mu pružiš šansu?
A što on donosi pasmini ako preživi?
Srce borca.
Ti imaš preveliko srce.
A ti si preveliki Norvežan.
Briši!
Zašto ga ne vratiš u boks?
Svaki put kad ga stavim unutra, on iskopa put van.
Više vremena trošim popunjavajući rupe nego radeći posao koji me čeka.
Ako te uhvatim, požalit ćeš.
Za ovo si ti kriva. -Mislila sam da si sjajan trener pasa.
On je vrag. Sveti Franjo Asiški bi upucao ovog psa.
Hej!
Brz je. -On je mentalno retardiran.
Premali je, neinteligentan i nije za treniranje.
Da, ali brz je. Mislim da bi mu trebao dati priliku sa saonicama.
Prestani, to nije pas za zaprege. Nikad neće biti.
Nećeš znati dok ne pokušaš. -Neću znati i gotovo.
Victor Anderson želi jednog od mojih štenaca.
Pa, imam baš psa za njega.
Svake godine prolazimo kroz isto. -Ovo nije isto.
Koliko puta ti moram reći?
To nisu kućni ljubimci. To nisu naši prijatelji. To nisu naša djeca.
To su životinje. Radne životinje.
Tako ti i treba.
Izvoli.
Evo ti tvog prokletog psa!
Sram te bilo, Victor Anderson. Ako nisi htio psa, čemu nas gnjaviti?
S njim više problema nego što vrijedi.
Mislim da ću sada sići.
Slažem se.
Vuci gore!
Lagani dio je gotov.
Polako! Polako!
Stani!
Lijevo!
Stani!
Togo, vuci gore! Vuci gore!
Togo! Togo, vuci gore! Vuci gore!
Vuci, Togo! Vuci!
Vuci gore!
Vuci! Togo, vuci gore!
Da! Da!
Dobri psi!
Da! Vuci.
Dobar pas! Sljedeći put kad krenem krivim putem, reci mi da idem k vragu!
Dobar pas!
Dobri psi!
Moramo se pobrinuti za ovo u odmorištu.
Hvala.
Njezino ime, Atiqtalik,
znači "majka polarnog medvjeda".
Tvoj pas je sada njezino mladunče.
Njegovo srce trči brže od njegovih nogu.
Pobrinut će se za njegovu nogu.
Što kaže njezina pjesma?
"Ne brini, maleni,
uskoro će opet biti toplo."
Čim završim s ovim, tebi počinje doživotni zatvor.
Sve zato što sam oženio Belgijanku.
Belgija je meka zemlja.
Norveška, s druge strane, je oštra zemlja.
U Bruxellesu bi spavao na pernatom krevetu
i jeo lososa za doručak.
U Storfjordu bi ti dani bili odbrojeni.
Lekcija broj jedan: nikad se ne ženite za Belgijanku.
One su sentimentalne.
I na kraju moraš raditi danima
na problemu koji metak može riješiti u sekundi.
Lekcija broj dva: za tebe, Sotono ili kako se već zoveš...
pokušaj sad iskopati rupu za van.
U redu!
Vuci! Vuci! Bravo!
Hej! Prestani!
Hej, prestani! Hej!
Stani!
Ne! Ne!
Ti.
O, ne.
Polako. Pusti! Pusti!
Ne! Ne!
Pusti! Ne!
Prođi!
Pusti!
Pusti ih!
Ne!
Stani!
Lijevo! Lijevo!
Hajde, briši!
Od kad se brineš da ljudi ne uđu u prostorije za držanje alata?
Ne radim ovo da ljudi ne bi ušli.
Izvadit ćeš ga iz boksa i staviti unutra?
U boksu ga ne mogu zatvoriti. Navodno tvoj pas... -To nije moj pas.
Tvoj pas ometa moj tim. Tvoj pas skače na mene
bez obzira koliko puta ga udarim koljenom u prsa.
Tvoj pas krši pravila čopora
i remeti hijerarhiju koju sam godinama stvarao.
Tvoja džukela nagrađuje tvoju ljubaznost anarhijom.
Ovo radim kako ne bi više bježao.
Je li to dio naše kuće?
Hej! Vuci!
Dobri psi!
Dobar dan.
Sretno, maleni.
Hej! Opet ti?
Pusti ih. Pusti!
Stani! Ne!
Stani! Mali vraže.
Hej! Prestani!
Kad vidiš Okija, pozdravi ga. -Neću vidjeti Okija.
Presijeći ćeš preko Sounda? -Tako ću skratiti put za jedan dan.
Koštat će te života. -Nije mi prvi put.
Led je sada nepredvidljiv. -Uspjet ćemo. Slušaj,
nemoj ljudima pričati o ovome dok se ne vratim s lijekom.
Tko bi lud dolazio ovamo po ovom vremenu.
U redu, Togo.
Vuci!
Dobar pas! Prođi!
Moji maleni, hoćemo li se sada bojati leda?
Onaj koji nema želuca za ovu borbu.
Treba ga pustiti. Njegov odlazak je neminovan.
Nećemo umrijeti u društvu tog psa.
Stari psi zaboravljaju, ali on će se sjetiti svojih borbi,
podviga koje je ostvario taj dan.
Tada će naša imena biti poznata u njegovim ustima kao kućne riječi,
Seppala, vozač,
Fritz i Sally, Molly i Red i Togo,
Togo, sjajni vođa,
kao izvor svježe vode, svi budite svježi u njihovom sjećanju.
A psi u Nomi, koji sada spavaju, će misliti da su prokleti što nisu ovdje.
Nas nekoliko, nekoliko sretnih, mi smo pravi prvaci.
A sada, trčite, dečki. Trčite!
Max, pošalji ovo Udruženju novinara.
Ljudi trebaju znati što se ovdje događa.
Samo ovo ćete napisati?
Samo za to sam sposoban.
"Temperature i do -60°C uz vjetar od 80 kilometara na sat.
Čovjek i pas riskiraju živote na putu dugom 1000 kilometara."
"Sa životima na kocki junačka utrka se vozi kroz nezamislivo grozne uvjete.
Nije pitanje mogu li stići tamo i natrag na vrijeme, već mogu li uopće stići?"
Bravo, dečki. Odlično!
Umorni ste od puta.
Bilo mi je i gore.
Sad krećete prema odmorištu Nulato? -Za sat vremena.
Zašto? Smetamo vam? -Jedino mi bijeli čovjek smeta.
Tebe toleriram samo zato jer mi se sviđa tvoj mali pas.
Voliš se kladiti na mog malog psa.
Mi koji smo u odmorištima imamo prednost kad su utrke.
Većina pasa kad stigne do Shaktoolika, vidi im se briga u očima.
Ovome, nikada.
Ovom se žuri pobijediti kako bi mogao ganjati sobove i polarne medvjede.
Pokušao sam ga udomiti.
Dvaput.
Stanite.
Kad sam rekao ocu da odlazim na Aljasku,
smijao mi se. Mislio je da je to šala.
Samo bi idiot bio dovoljno glup
odustati od naukovanja u Norveškoj kako bi bio nezaposlen u Americi.
Kad sam spomenuo "zlato", ošamario me.
I obećao mi da će jedino zlato koje nađem na Aljasci
biti ono koje donesem u svojim zubima.
Bio je u pravu.
Iskopao sam toliko puno rupa u ovoj zemlji.
Zakon prosjeka kaže da bih trebao naći barem malo zlata, ali...
Ne.
Moj posao su psi. Ne kućni ljubimci. Radni psi.
I ponekad se moraju donijeti teške odluke.
Ako je ovo najteža odluka koju ikada moramo donijeti,
onda se možemo smatrati sretnima.
Ti vidiš duh i nešto što možeš voljeti.
Ja vidim samo nevolju, gubljenje vremena i neuspjeh.
Idemo!
Jednostavno je savršen.
On je majstor bježanja kao što sam vam napomenuo.
Ne brinite. On će biti kućni pas.
Pa, možda kao kućni pas... -Prošle zime sam imala vukove oko kuće.
Skakali su na prozore i zurili u mene.
Vjerujte, U Irskoj gdje sam ja odrasla, vukova nije bilo.
Ali s ovim momkom pokraj mene, nijedan vuk se ne bi usudio ući.
Osim ako im ne otvori vrata.
Molim? -Supruga me podsjeća da moramo ići.
A vi samo uživajte u svom psiću. -Hvala.
U redu je, dušo. Ovo je tvoj novi dom.
Bit će dobro.
U redu, vucite!
Sad je dosta, kopile jedno.
Ti nisi pas, ti si sam vrag.
Tako je. Samo ti trči.
Nema izlaza.
Imaš svo vrijeme ovog svijeta.
Trči dok se ne umoriš, onda počinjemo raditi na tvom ponašanju.
Ovo ti nije više Little Creek, huligane.
Tako je bolje.
Evo, budi dobar dečko i dobit ćeš lijepi biftek za ručak.
O, ne! Ne ne!
Vuci! Vuci!
Stanite!
Stani!
Hej!
Svaki grabežljivac može na kilometre namirisati tu krv.
Pokušavam ti spasiti život.
U redu, Russky, dođi.
Hajde, gore.
Dobar pas.
Ne, ne. Nemoj ni pomišljati na to.
U redu, posljednji red za tebe.
Upoznaj Ilsu. Pokušaj nešto s njom i obećavam ti da ćeš požaliti.
U redu, vuci!
Pa, prebrz si za Ilsu. Da vidimo kako ti ide iza vođe.
Dođi.
Dobar pas, Jens.
Lijevo!
Dobri dečki.
Dobri psi! Dobri dečki!
Stani!
Ovo je nevjerojatno! On nije pas za zaprege, on je vođa.
Trebala si ga vidjeti. Nadmašio je svakoga od njih.
On je veličanstven. Budući prvak. -On krvari.
Bila si u pravu. Ima srce borca.
Nazvat ću ga Togo.
Po admiralu. Poraženi nazvat po poraženom.
Odgovara mu.
Dušo, dođi, molim te?
Dođi. Zaobiđi ga, neće se pomaknuti.
Imam toliko toga za završiti. -Dođi ovdje pokraj mene.
Molim te.
U redu, zovi ga. Zovi ga da dođe u sobu.
Hajde.
Togo, dođi. -Daj opet.
To nije fer. -Naravno da je. Daj opet, odlučnije.
Togo, uđi u ovu sobu!
Moj muž pokušava nešto dokazati.
Psi ne smiju biti u spavaćoj sobi.
Dobar dečko, Togo. Dobar dečko!
Izvanredno!
Dobar pas.
Baš me briga što guverner kaže, nije u pravu.
Bez obzira što ti misliš, Jafet... -Gđo Seppala.
Svaki vozač će biti sretan ako preživi 50 kilometara po ovakvom vremenu.
Seppala je jedini koji može preživjeti dužu dionicu!
Kakve su to gluposti o štafeti?
Constance, ovo je dobro.
Je li to plan? -Da.
Četrnaest ekipa je stacionirano u ovim odmorišta između Nenana i Shaktoolika.
Čak i sad, oni trče na kratke staze predavajući serum od tima do tima.
A s naše strane, dvije ekipe će krenuti do tih odmorišta i čekati Seppalu.
Trebat će nam još jedne saonice za štafetu s našeg kraja.
Možeš li sastaviti još jedan tim za nas? -Naravno.
Misliš li da bi ih vaš čovjek, Gunnar, mogao voziti? -Naravno. -Dobro.
Kad je guverner ovo smislio? -Dvanaest sati nakon što je Seppala krenuo.
Političari uvijek promijene pravila nakon što igra započne.
Ne, ovo je dobro. Seppala neće morati ići tako daleko.
Ali on ne zna za štafetu. -Točno.
Samo... molim te.
Po najboljoj procjeni štafeta bi sutra trebala biti kod odmorišta u Shaktooliku.
Guvernerovi ljudi su sve izračunali. Kad Seppala sutra stigne u Shaktooliku,
serum će ga čekati tamo. -On je već sad u Shaktooliku.
Ili ga je već prošao. -Što? Ne, to je nemoguće.
Znam svog supruga, ako ima leda na Norton Soundu, prešao je preko njega.
Po ovoj oluji? Sigurno neće pokušati prijeći... -Naravno da hoće.
Oko Sounda mu je 150 kilometara, a preko samo 30.
Skrati put za jedan dan u svakom smjeru. Ako na Soundu ima leda, on ga je prešao.
A ako se ne sretnu u odmorištu... -Onda će se sresti na stazi.
Vozači se mogu na 1000 načina mimoići na stazi. Na 1000 načina po lijepom vremenu.
Ti to znaš. -Znam.
Ako moj muž magično ne naiđe na vašu štafetu,
za koju ni ne zna, on i njegovi psi će voziti do Nenane.
A kad vaš vozač shvati da su se mimoišli, on će nastaviti sam. -Neće valjda?
Tko je vozač? -Henry Ivanoff. -Henry je izdržljiv i hrabar
i neće sjediti ispred vatre dok djeca umiru. Obećavam vam, on će krenuti dalje.
Može li on uspjeti?
Neću nagađati o životu vozača.
Može li?
Pretpostavljam da se Henryja neće naći do proljeća.
Ni njega, ni njegovih pasa, a ni serum, dok se snijeg ne otopi.
Ali... -Prije četiri dana smo zaključili da to mogu samo jedan čovjek i jedan pas.
Od tada se promijenilo samo vrijeme.
Sad je još gore.
Sva ta djeca, izgubljena.
Molite boga da se sretnu.
Desno! Desno!
Desno! Desno! Okolo!
Vuci! Desno! Desno!
Pusti! Pusti!
Lijevo! Lijevo!
Pusti!
Lijevo!
Ne, ne, ne. Sepp, ne!
Ne!
Sepp! Sepp!
Ja imam serum!
Ne! Ja imam serum.
Sepp!
Sepp! Ne!
Bill Shannon je uzeo prvu dionicu. Vozio je cijelu noć.
Bilo je sigurno -50°C. Stigao je u Tolovanu s licem crnim od ozeblina.
Predao je Edu Kallandsu.
Morali su mu polijevati ruke vrućom vodom jer su mu bile smrznute za saonice.
Onda je krenuo Tommy Patsy. Zatim Jackscrew.
Ali nitko od nas nije izdržljiv kao ti, Sepp.
Sepp? -Da, što?
Jesi li dobro?
Naravno. Nikad bolje.
A, on? -Što s njim?
Molim te, prihvati ovo kao savjet, ok?
To je najbolji pas kojeg sam ikad vidio,
ali sada vidim samo istrošenu životinju.
Istrošen je. Ova oluja je skoro slomila sve moje pse.
Ne bih bio pravi prijatelj da ti ne kažem istinu i...
Ostavi ga ovdje. Dobro ću se brinuti za njega dok se vrijeme ne popravi.
On mi je vođa!
Učini si uslugu i pobrini se za svoje pse.
Naravno, Sepp.
Oprosti. Nisam smio tako razgovarati s tobom.
Ma, ne brini. -Ne, može me biti sram.
Pogotovo zato što je to bilo dobronamjerno.
Bilo da sutra završi dobro ili loše, to je moja odluka i ja ću živjeti s tim.
Ali, hvala Henry, što misliš na mog psa.
Mnogi ne bi.
"Spavaj, spavaj.
Dug vedar dan je gotov.
I nakon zalaza sunca diže se mrak.
Spavaj, spavaj.
Sve tvoje radosti nestaju s danom.
Sve tvoje žalosti blijede u snovima.
Spavaj, spavaj.
Spavaj tugujuće srce i pusti neka je prošlost prošlost.
Spavaj, sretna dušo.
I život će napokon zaspati.
Spavaj. Spavaj."
Mogu dodati još jednu okladu? -Hvala na gostoprimstvu.
Izgleda da nisam bio u pravu. -Bio si u pravu. Kocka je bačena. Uspjet ćemo.
U redu, Togo! Vuci!
Opet ide preko Sounda. Seppala, ne!
Zna on koliko mu psi još mogu izdržati. Ili mora uspjeti preko Sounda ili ništa.
Vuci!
Desno! Desno!
Lijevo! Lijevo!
Dobri dečki!
Dobri psi!
Dobar pas! Idemo dečki! Hajde!
Drži se, Togo!
Dobar pas.
Trči!
10 godina ranije Utrka All Alaska Sweepstakes
Trčite, dečki!
Hajde!
Još dvadeset dolara na Leonharda Seppala.
Dvadeset dolara na one male pse?
Scotty Allan, najbolji vozač svih vremena je kod zadnjeg odmorišta bio u vodstvu.
Prijatelju, ova je utrka gotova.
Vidite li ih? Najbolji tim zaprežnih pasa na svijetu.
Oni znaju tko su. Vrijeme je da i mi saznamo tko smo.
Hajde, Idemo, dečki!
Lijevo! Lijevo!
Vuci! Dobar pas!
Hajde, dečki!
Vuci! Vuci! Vuci!
Dobri psi! Dobri psi! Dobri psi!
Vucite, dečki!
Čekaj. To nije Scotty.
Tko je to? -Dragi moji, to je Leonhard Seppala i njegovi mali psi.
Stani!
Čestitamo, Sepp.
Hej, Togo.
Bravo! Uspio si.
Dobar dečko.
Možeš li vjerovati da nam ovo visi na zidu?
Ne mogu vjerovati da smo dobili 5000 dolara nagrade.
Novac ne možeš objesiti na zid. -Zapravo možeš, ako imaš dovoljno čavlića.
Sve zahvaljujući ovom mangupu.
Jedino ti nisi nikad podcjenjivao samog sebe.
I moja genijalna supruga.
Moja lijepa, genijalna supruga.
Lijevo!
Vuci!
Brže! Brže!
Trči!
Vuci!
Togo! Vuci! Hajde!
Dobar pas!
Trčite, dečki!
Uspjeli smo.
Uspjeli smo!
Stani! Stani!
Bez obzira kako ovo završi, oprosti mi.
Vuci, Togo! Vuci!
Vuci! Vuci!
Povuci, Togo! Vuci!
Vuci! Ne, Fritz. Čekaj! Čekaj!
Da!
Da! Vuci!
Dobar dečko, Togo! Dobar pas.
Dobri psi!
Dođite, dečki.
Mogu i ja to. -Ja ću. Popij to.
Zašto?
Ovaj pas umire.
Borovina joj smeta za oči.
Hvala ti što činiš ovo, Gunnar. -Samo želim pomoći.
Najviše me je strah da će doći na par kilometara i... -To se neće dogoditi.
Sepp je najbolji vozač kojeg znam. Ništa ga neće spriječiti da se vrati kući.
Ti spremi saonice, a ja ću pse. -Ne, gđo Seppala, mogu i ja. Odite spavati.
Ne mogu više biti u kući. Ako ti ne smeta, rado bih pripremila pse.
Naravno. Što mislite, koga da stavim za vođu?
Fox je najbolji pas koji je ostao. U paru je s Baltom.
Neće pobijediti na utrkama, ali će se probijati kroz snijeg da dođu na večeru.
Hvala.
Vuci!
Dobri psi.
Prenesi mu da ga čekaju poslovi.
Vrlo rado.
Fox, Balto. Vucite!
Dođi sa mnom. -Nemam vremena.
Dođi. -Moram krenuti.
Sinoć sam se brinuo za tebe.
Mislio sam da si uzeo preveliki zalogaj.
Tada sam vidio ono. Pa sam se pitao...
Zašto bi se Amituk trebao brinuti za čovjeka
koji ovako prevari smrt?
Sad ćeš se voziti u saonicama.
Makar samo 30-ak kilometara.
Daj se samo jednom vozi u saonicama.
Budi tu.
Vuci!
Stani!
Togo! Oprosti, ne mogu ti pomoći.
Ništa ne vidim. Moramo doći do sljedećeg odmorišta.
Odvedi nas do Big Joea. Znam da možeš.
Dobar pas. Dobar pas.
Vuci!
O, ne.
Togo?
Ne možemo sad stati. Moramo nastaviti.
Razumiješ li? Ako sad stanemo, umrijet ćemo.
Slušaj me, ako staneš, umrijet ćeš.
Seppala? Seppala, jesi li to ti? -O, bože.
Joe, stigli smo. O, bože.
Serum je u saonicama.
Uđi unutra. Ja ću spremiti pse u štalu. -Hvala, ali njega ne.
Veličanstven si.
Veličanstven. Veličanstven.
Seppala! Uđi unutra!
Leonhard, tvoja utrka je gotova. Popij piće sa mnom.
Ovaj ovdje.
Svi ti kilometri po ovoj oluji, a ima 12 godina.
Nevjerojatno. -Poželite mi sreću.
Charlie, uspio si. -Evo. -Je li to serum?
Ugrij ga. -Može. -Sretno, Gunnar. -Hvala.
Moji psi... pomozite mi.
Saonice stižu u grad.
Evo. -Hvala.
Gospodine, treba mi vaše ime.
Gunnar Kaasen. -"Gunnar Kaasen." Izvrsno.
A kako se zove vodeći pas?
Jedan se zove Fox. -"Lisica"?
Ljudi će misliti da je to prava lisica. A kako se zove ovaj drugi?
Balto. -"Balto". Da, savršeno.
Hej! Fotografiraj tog psa. To je Balto. Prvak i spasitelj Nomea.
Trebali ste ostati još tjedan dana. -Pogledaj ovo.
Znam, samo želim da si daš više... -Bio si odličan domaćin, Joe.
Tretirao si mene i moje pse kao obitelj. Hvala.
Hoće li on izdržati?
Uspjet ćemo.
Pas je u našoj sobi. -Znam.
Pas je na našem krevetu. -Da, znam.
Trebala si me probuditi. -Dovoljno si ga imao samo za sebe.
Kako novine pišu, vi se niste ni makli iz kuće. Za sve su zaslužni Balto i Gunnar.
Imamo društvo.
Ako volite kruške, ove će vam izmamiti osmijeh na lice. -Hvala, Eileen. Uđite.
Slanina. Najbolja koju sam u životu napravio. -Hvala, Bill.
Hej, Sepp! -Zaista, ovo je previše.
To nije ni približno dovoljno.
Dobro jutro, Dan.
Dobro jutro, Constance. Sepp.
Imao sam nešto krzna, pa sam ga napunio slamom.
Nešto da ne leži na hladnom podu.
Hej, Togo. Napravio sam ti nešto.
Hajde, probaj.
Hajde.
Hvala, Dan. Sjedni, donijet ću kavu.
Ne, mislim, volio bih,
ali se moram pobrinuti za svoje pse. Svejedno, hvala.
Sepp.
Dobro jutro, Dan.
Kuc-kuc. -Bok, gradonačelniče. Uđite.
Sepp, hvala ti. -Cijenimo sve što ste učinili za nas.
Do neba sam vam zahvalna, g. Seppala. -Hvala.
Ne, previše je.
Bok, Sally. Bok, Dev. Uđite, molim vas.
Za mene?
To je Togo. -Hvala.
Otac ga je izrezbario, ali ja sam ga obojila.
Jako mu sliči, Sally. Hvala.
Voli kad mu se diraju uši.
Netko drugi bi uživao u ovome, ali ne i povučena osoba poput tebe, zar ne?
Ja ne bih bio došao da ona nije inzistirala. Ali ga je htjela vidjeti,
a ja se ne želim više odvajati od nje.
Po vrhu? -Da.
Tako čudno. Vidim je, a opet...
Ne znam kako bih to opisao, nezemaljsko je. Ako znaš što mislim.
Svaki trenutak koji provedem s njom mi se čini nemogućim, a ipak je tu.
G. Seppala, hoće li Togo umrijeti?
Leonhard. Leonhard.
Oprostite. Imam kolača, pa vas molim da ostanete. Molim vas.
Leonhard, vrati se unutra i ispričaj se. To su naši gosti.
Ispričaj se umjesto mene. -Nije mislila ništa loše. Ona je dijete.
Znam. Rekla je istinu. -Ne govori to. On se oporavlja.
To nije zimsko šepanje. Do sad nije imao problema.
I ti to znaš. Imali smo to i prije.
Je li neki drugi pas to mogao uspjeti? -To nećemo nikad znati.
Uzmi u obzir da je Dev mogao izgubiti dijete, a ja izgubiti muža.
Sve na što si me ikad upozoravala se obistinilo.
Odveo sam ga u sigurnu smrt. Jesam.
I ne mogu se nositi s time.
Budi oprezan.
Moram ići.
Moram ići raditi.
Oprosti.
Togo. Togo! Hej, dođi.
Togo! Dođi. Dođi! Togo, dođi!
Togo, dođi!
Vuci!
Tišina!
Ok! Vuci!
Togo, želiš li malo slanine?
Dobar dečko. Togo...
Ne! Ne, ne! Togo!
Hej! Togo!
Togo, dođi!
Togo!
Stani!
Bilo je glupo od mene misliti da Togo neće biti priznat.
Uvijek sam mislio da živi za saonice.
A ustvari je živio za mene.
Nastavili smo stazama.
Samo smo otkrili da je šetnja jednako dobra kao i trčanje.
Kao i uvijek, Constance je bila u pravu.
Togo je imao srce borca.
Ni oluja stoljeća,
ni užasna Trka za serum ga nije mogla zaustaviti.
Doživio je zlatne godine radeći novi posao...
Bio je otac.
Dvije godine je dobivao štence.
Dok su južne države slavile Balta,
vozači iz cijelog svijeta su se borili kako bi dobili štenca iz Togove linije.
Uzgajivači od Fairbanksa do Mainea
su uzgajali ono što je postalo poznato kao Seppala sibirski haskiji.
Pasmina cijenjena po svojoj inteligenciji, izdržljivosti, hrabrosti,
a najviše po svojoj dobroj prirodi i nevjerojatnoj povezanosti s ljudima.
Napustio nas je jednog četvrtka u prosincu.
Constance i ja smo nastavili raditi sa psima, jer ako ste dovoljno dugo s njima,
uvuku vam se pod kožu.
A ako ste te sreće da imate jednog veličanstvenog,
nikada vas neće napustiti.
Ostat će s vama dok ste živi.
Vezan u vašem srcu, dajući sve od sebe...
Vuci!
Uvijek.
Fixed by: BOTANICMAN
U Trci za serum 1925. godine sudjelovalo je 20 timova
Svaki od 19 timova je pretrčao u prosjeku 50 kilometara
Jedan tim je pretrčao 420 kilometara
U Central Parku u New Yorku je postavljen spomenik u čast Trke za serum 1925.
Brončana skulptura Balta
2011. godine Togo je proglašen najhrabrijom životinjom svih vremena