Meditacija počinje za 20 minuta...
LEGION
Šta je uradio s tim? Šta je uradio s tim?
Hej, seksi.
Reci mi nešto o danu kad je Dejvid došao da živi s vama.
Zašto? -Doveo ga je neki muškarac, a?
Imala sam četiri godine. -Ali se sećaš. Ne laži!
Bilo je kasno.
Bila sam u svojoj sobi i čula sam glasove.
Pa sam se iskrala na stepenište.
Dugo sam mislila da sanjam.
Da, to je on.
Šta je uradio s tim?
-Zašto to radiš? Bio je samo beba.
Sada nije beba.
Jedna životinja izašla je iz kaveza.
Fascinantno.
Svoje kriogeno stanje ostvario si kao kocku leda.
Kada sam se jutros probudio, pomislio sam:
Uskoro će letnje računanje vremena.
A onda sam shvatio da ne znam šta to znači.
To je kada pomeriš sat
da imaš što više svetla u radno vreme.
To baš nije zanimljivo. Mislio sam da bukvalno računamo vreme.
Bože, Olivere, nisi ni sata ostario!
Čekaj da te vidi Melani. -Melani?
Tvoja žena. -Moja žena? Je li ona...
Zbog nečeg mislim... Kineskinja? -Nije Kineskinja.
Kapiram. Japanka? -Uopšte nije Azijka.
Korisna informacija. Dugo sam ovde. Bar mislim da jesam.
Satima. Ili... Šta je duže od satima? Godinama?
Pamćenje mi je malo...
Kako se to kaže?
Posuđe? Ne. Ali bi trebalo da ih spasemo. Tvoje prijatelje.
Posmatrao sam tog Dejvida i njegovo čudovište.
Ovde nas ne može naći, ako se brineš.
Parazit? -Da, to sam i rekao, parazit. Umni, očito.
Svest odvojena od Dejvidove. -Spojila se s njim i...
Njegovom moći hranu svoju. -Hoćeš li stalno to raditi?
Šta? -Dovršavati moje rečenice. -Neću. Izvini. Stara navika.
Da nisi slučajno tenor? -Tenor?
Dejvid i ja osnivamo vokalni kvartet.
Ništa ozbiljno, samo za zabavu. Što me podseti...
Znaš šta je, zar ne? -Izvini, teško te pratim.
Čudovište. Znaš šta je. Ili, bolje rečeno, ko je.
Faruk. Pročitao sam Dejvidov um kada su bili ovde, on i Dejvid.
Jako je pametno to naše čudovište.
Ali svu energiju troši na zavaravanje Dejvida.
Nije pazio na leđa, a kada kažem leđa, mislim... Šta mislim?
Hoćeš da kažeš... Naravno! Amal Faruk! Trebalo je da znam! Pas!
Ima i neki pas? -U sećanjima se prerušio u slatkog bigla.
Ali ime King... Trebalo je... Amal Faruk, Šedou King.
Moramo ih spasti. -Zar nisam upravo to rekao? Sigurno jesam.
Posle rasprave o ženi Kineskinji. I još nisam uveren.
Dobro se sećam jedne noći...
Dobro. Sledeće pitanje je kako. Kako da ih spasemo?
Mi smo samo umovi.
A njihova tela su u gadnom škripcu.
Suočena sa sigurnom smrću i sve to.
Suviše je moćan za mene. Faruk.
Suviše je virilan, parapsihološki.
Dejvid bi možda mogao da vas sve izvuče iz tog sna.
Ali sad ne može.
Faruk ga je zaključao u jedan sićušan kutak njegovog uma.
Uskoro će potpuno nestati.
A onda će Šedou King postati Dejvid.
Previše je vermuta. Da ti dospem votke?
Dejvid.
Moj uređaj.
Napravio sam oreol koji ispaljuje EM signale u krugu...
Ako ga stavimo na glavu Dejvidu, pravom Dejvidu,
u zaustavljenom vremenu, trebalo bi da blokira Šedou Kinga,
da ga izdvoji i prekine fantaziju o bolnici.
Što bi pokrenulo vreme i pobilo tvoje prijatelje kišom metaka.
Osim ako nekako blokiramo metke ili pomerimo tela.
Trebaće nam svi.
Dozvoli da ti predstavim svog prijatelja Žila Verna.
U redu je. Ovde nas ne može čuti. Čudovište.
Moćan je, ali Oliver ima još poneki trik. -Prvo...
Lakše je ako samo ja govorim.
Bolnica nije bila stvarna. -Ne seri!
Postoji prava bolnica, ali mi nismo bili tamo.
Bila je to projekcija, stvorena od strane čudovišta. Pazila sam.
Dobro... -Naša tela su u Dejvidovoj sobi,
verovatno zaustavljena u vremenu, a neko je pucao iz automata.
Kad vreme opet krene, svi ćemo izginuti. -Da...
Moramo odvratiti pažnju čudovištu
kako bismo spasli svoja tela a da Leni to ne dozna,
a zatim prekinuti fantaziju i spasiti Dejvida.
Postoji jedan uređaj... -Sjajno. Ja idem po ostale i Leni.
Ti sve popravi. Da ne poginem kada se probudim.
Dogovoreno? -Da, to... -Super, idemo. -Čekaj. Treba ti ovo.
Oliver ih je napravio. On je Melanin...
Ima kontrolu ovde, a napravio ih je da nam pomogne.
One će ti pokazati šta je stvarno, a šta nije.
Ove su za ostale. Trudi se da ne privlačiš pažnju.
Zato što Faruk posmatra. -Faruk? -Da, duga priča.
Održavaj iluziju. I budi spremna.
Javiću ti kad budem na mestu.
Ovo će biti zanimljivo.
Dolazim po tebe, dušo.
Dejvide!
Olivere.
Mislila sam da si... -Postavi ih po perimetru.
Na grudima konobarice iz Sliva tetovirali su cene piva.
A, za slepe, na zadnjici isto je pisalo brajevim pismom.
Oliver Bird, predani sledbenik mode.
Jesam li vas već negde video? Na nekom takmičenju u poeziji?
Ne. -Ali poznati ste mi. Kako ste ono rekli da se zovete?
Ne. Nemojte mi reći. Setiću se.
Kakav škripac!
Gde si rekao da je onaj uređaj? Oreol?
Ovde, u mojoj ruci.
Melani? Dejvide?
Dejvide! Melani!
Dobro si. Samo si u kovčegu. Ništa strašno.
To je više mentalni kovčeg.
Telo ti nije... Zatvoren ti je um.
Što je... Nije bolje.
Dejvide! Paničiš. Prestani.
Nemoj mi reći da sam zatočen s nekim čudovištem.
Ne, ono je gore. Prevarilo nas je da mu prepustimo kontrolu.
Tebe je prevario. -Šta?
Da, to sam shvatio. Ali ako ti nisi čudovište...
Ja sam ti, tvoj racionalni um. Imaš nervni slom. Reakcija na stres.
Tvoja moć se aktivirala da te spase. Stvorila me je. Ti si.
A ti si Britanac? -Rekoh, ja sam tvoj racionalni um.
Ja sam te stvorio? -Da. Da ti pomognem da izađeš
dok nam taj stvor nije preuzeo telo.
Dobro...
Pogledaj oko sebe.
U zaključanom smo kovčegu pod zemljom. -Da.
I nema izlaza. -Reci mi...
Kako možemo biti pod zemljom kad uopšte nismo u svom telu?
Ako ne postoje ni telo ni zemlja, onda ne postoji ni kovčeg.
To je samo ideja. -To je logično.
Fino. Sad zamisli učionicu. -Šta?
Učionicu, s tablom.
Ukapiraćemo o čemu se radi, jednom zauvek.
Dobro. Fine table.
Zaboravi sve trikove, rad sa sećanjima, MR, sve laži.
To je tvoj um i ti znaš sve što čudovište zna.
Vrati se na početak. Šta smo doznali?
Usvojen sam? -Dobro. Napiši to na tablu.
Stvarno? -Zamislio si i kredu, zar ne? Hajde.
Zašto nisu... Moji roditelji... Ne znam kako sad da ih zovem.
Zašto mi nisu rekli? Zašto nije Ejmi?
Koncentriši se. Hoćemo činjenice. Prva - usvojen si. Šta je druga?
Šta je Leni rekla o tvom pravom ocu?
Da ga je poznavala. -Da. A prvo da te pitam ovo...
Misliš li da je ono gore Leni?
Ne. -Šta je onda?
Šta je rekao onaj naučnik... Parazit?
Da. Zapiši to.
Nije insekt, zar ne? Nije slinavka ni pantljičara, nego...
Naravno. Mutant je. Kao i ja.
I dugo je s tobom. Možda otkad si bio...
Beba.
Dobro. Imao sam tatu i mamu, valjda.
Ako ga je Leni poznavala, bio je mutant kao i ja.
Vidovnjak, valjda.
To čudovište bilo mu je neprijatelj.
I valjda su se borili.
Jesu li se borili šakama?
Ne. Borili su se ovde, u astralnom svetu, umovima.
Moj otac... Ovo je toliko čudno. Ne znam kako da ga zamislim.
Moj otac je valjda pobedio.
A čudovište...
Njegov um, duša ili biće nisu umrli.
Ali mu je um odlebdeo.
Tata se vratio kući. Dušo, gotovo je, pobedio sam.
Daj poljubac! -To bi trebalo da bude britanski naglasak?
I rodio sam se ja.
Nekako su odlučili da me daju. Jesu li znali?
A možda nije bilo zbog čudovišta.
Možda me samo nisu želeli.
Suze ronim! Koncentriši se!
U pravu si. Lep sam i voljen. -Dobro. Nastavi.
Recimo da je tata bio zabrinut za moju bezbednost.
Da bih bio siguran, otišao sam da živim s usvojiteljima. Potajno.
Ali je čudovište nekako posmatralo i našlo me.
I kao duh kuću... Zaposelo me je. -Zašto?
Da se osveti. Zar nije tako reklo?
Fino. Nastavi.
Zaposelo me je i zato sam oboleo.
Moje moći nisu pomagale, ali je taj stvor sve pogoršao.
Trovao me je celog života.
Izluđivao me je.
I hranio se mnome. -Zbog čega?
Moći. Bilo je slabo, ali sam ga ja ojačao.
Moje moći. I nastavilo je da se hrani.
Šta je ono Leni rekla? U svemiru je važan samo Bog?
Hranilo se mnome da bi se jednog dana možda osvetilo.
Ili gore.
Tada je došla Sid. I probudila me je.
Čudovište je shvatilo da više ne može da se krije i...
I evo nas. Ne mislim na ovu učionicu, ali...
Gde smo ono? -Um nam je u astralnom svetu.
A telo nam je u sobi iz detinjstva, s prijateljima.
U nevolji su. -Melani nije bila u pravu.
Bio sam bolestan. Ali više nisam.
Šta onda nameravaš da preduzmeš?
Vratiću svoje telo.
Melani? Dejvide?
Ne, ne.
Mogu li?
Gde sam stao? A, da. Idemo.
Dejvide!
Melani!
Pazi na njega!
Dolazi čudovište!
Zdravo!
Na noge kada dođe kralj!
Bilo je zabavno, ali možeš da ideš!
Keri!
Dobro, klinci, pripremite se za umiranje!
Ups, odmah se vraćam!
Olivere!
Gde smo stali?
A, da, ubijao sam vas.
Ne!
Dejvide!
Keri...
Jesi li dobro? -Jesam.
Nestalo je. -Ne! Nije nestalo.
Izolovali smo ga u tvom umu. Tim uređajem.
Da ga ostavim? -Da, molim.
Jesi li ti dobro? -Jesam.
Trebalo bi da odemo u moju laboratoriju. Reci mu, Melani.
Da li volite bit poeziju?
Propovedam svojoj duši, Džekovoj duši takođe,
i svakom ko hoće da sluša.
Džek je pravio opak martini. Poznavao sam jednog Džeka.
Jeste li za jaja? A paradajz?
Da preko brda gledam skladišta, posmatram zalazak sunca...
I plačem. Je li to tačno? A, da. Gde sam ono stao?
Nikad nisi bio lokomotiva, Suncokrete,
bio si suncokret!
Znam da nisi ljubiteljka obroka.
Želiš li... -Ne treba.
Dobro. Želiš li nešto? Ima supe.
Ostavio si me. Trebao si mi, a ti si me ostavio.
Greška u unosu. Pokušajte opet.
Sjajan izbor.
Toliko mi je... -Ne.
...žao. -Nemoj. Ne ovde.
Trebalo je da ti kažem za tog čoveka i da si usvojen.
Za čoveka? -Ali si bio toliko... Sad znam da nisi bio bolestan.
Imao si tog stvora u sebi. I moći. Imaš moći!
Znam. Mutant sam.
Mutant. Ali ne...
Trebalo je da živiš sa mnom. Sa Benom...
Bože, moram da pozovem Bena. -Ejmi. -Sigurno je zabrinut.
Ne smeš. Odeljenje 3 nadzire. Ako ga pozoveš...
Ili mejl... Mogu da ga zovem iz govornice.
Odmori se malo. Smislićemo nešto.
Pazi. Ne pomeraj to previše. Ne znam koliko je veza stabilna.
Sve u redu? -Baš i nije. Izvadi to iz mene što pre.
Nije zadovoljno. -Dođi. Moraš u moju laboratoriju.
Jesam li ti pričao onu priču o ženi i ždralu? -Mnogo puta.
Ispričaj mi opet.
Dejvide, dobro izgledaš. Sviđa mi se ta traka na glavi.
Ja nisam najbolje. Treći stepen, hvala na pitanju. Stvarno bolno.
Imamo toliko tema za razgovor.
Možete pobiti ostale!
Obrada: nidžesi i NikolaJe
Preuzeto sa www.titlovi.com