Stojte! Stojte!
Illumination!
Distribucija Karantanija cinemas
Mulci. Kdo jih ne bi imel rad?
Vi jih imate, ne? Jaz bom kar priznal, da jih nimam.
Mimogrede, jaz sem Maks.
Ta mali pes, hvaležen, da se nanj ne lepi horda pamžev.
-Počakajte me! -Lahko verjameš?
Ampak zdi se zabavno.
Ne, stari. Niti malo. Ko v hišo pride otrok, se vse spremeni.
To sem videl že neštetokrat. Spremeni te.
Menil sem, da mi ni treba skrbeti. Ampak nekega dne...
Pa je moja Katie srečala Chucka.
Ste celi?
Ja.
Hitro sta se poročila. Kar je super. Chuck je v redu.
Potem pa se je nekaj zgodilo.
Katie in Chuck sta dobila otroka. Ime mu je Liam.
Sprva je ves čas spal in sanjal, kar pač sanjajo dojenčki.
-Kdo je srčkan otročiček? -Imel je svoj prostor in jaz svojega.
Zdelo se je, da bo vse v redu.
Dokler ni spregovoril.
Potem se je začel plaziti. Recimo.
Moj dom nenadoma ni bil več varen.
Prevzela ga je mala pošast.
Trudil sem se ostati na varni razdalji.
Nekega dne pa je Liam naredil nekaj nepričakovanega.
Maks.
-Rad te imam, Maks. -In od takrat je bilo vse drugače.
Duke in jaz sva postala njegova vzornika.
Kaj naj rečem? Mali me obožuje.
Trudiva se biti dober zgled.
In pomagava, če le lahko.
Mali naju razume.
-Mehurčki! -Ja, zabavno je.
Mehurčki!
Mimogrede, mulcev še vedno ne maram. Razen tega.
Ta poba je moj. Popoln je.
In nikoli ne bom dopustil, da bi se mu kaj zgodilo.
Priznam pa, da čuvanje Liama zahteva celega psa.
Ne, ne, ne.
No, prav. Živjo. Vse je v redu. Nočeva težav.
Liam?
-Je vse v redu? -Je bil svet vedno tako nevaren?
Priden kuži.
SKRIVNO ŽIVLJENJE HIŠNIH LJUBLJENČKOV 2
Ne, ne, ne. Ne!
Jutro, Kepca. Kdo je najboljši zajček na svetu?
Tu imaš, ti zloba! V sonce s teboj!
To!
Ušesca gor!
Začenjam sestanek prijateljev superjunakov.
Poveljnik Konjič, preberi zadnji zapisnik, prosim.
Hvala. Ne pozabite, zločin je povsod. Bodimo pripravljeni.
-Pridi, Molly. Greva. -Zamudila bom pouk.
Stotnik Kepca, ko me ni, si ti glavni.
Najprej pozdravljam Bliska, ki se je vrnil iz pralnega stroja,
kamor so ga vrgli z rdečo odejo, zato bo odslej znan kot Roza Blisk.
Dobro. Preveril bom okolico.
Dobro jutro, New York!
Kepca! Kaj pa počneš?
Kaj misliš? Odkrivam zločin, mali pesjan. Superjunaške stvari.
Nekaj ti povem. Če bo kdo delal zgago,
bo spoznal moja partnerja Zakon in Zgled.
Saj veš, da se tvoja lastnica superjunake samo igra?
Oblečen si v pižamo superjunaka.
Naiven si, mali pes.
Usmeri me tja, kjer kakšna živalca potrebuje pomoč, in se umakni.
Smrtno!
Prav, ja. Razumem. Je mala že odšla v šolo?
Kaj? Ja, danes piše test. Črkovanje. Razturala bo.
Odgovore piše s črnilom. Tako zelo obvlada.
Ja, brihta je. Ampak tudi Liam je bister.
Katie je rekla, da je njegov obseg glave med 80 %.
Kul. Veliko glave. Še povsod lula? Ne obvladuje mehurja?
Ja, lula. Ampak vsak ljubljenček ve, da je tvoje, kar polulaš.
-Liam pač razmišlja vnaprej. -Nauči ga, preden gre v malo šolo.
Da ga ne bodo vsi poznali kot polulanca.
-Ja, jasno. Čakaj. Mala šola? -Ja. Prave starosti je.
-Ptiček bo zapustil gnezdo. -Ne. Naš ptiček ne gre nikamor.
Kaj mu bo mala šola? Ostal bo doma z mano, kjer je varno.
Maks? Nič takega ni,
naj se ti ne sfeclja, ampak... Liam je odšel.
-Kaj? Kam je šel? -Ne vem.
-Psu ne povedo podrobnosti. -Prav, prav.
Centrala vsem enotam. Paket je zapustil stavbo. Ga ima kdo na očeh?
Ne vidim ga. Konec.
V tej vrečki čipsa ga ni. Konec.
Dobro... Zakaj bi bil v vrečki čipsa?
Centrala, tu Orlovo oko. Brez skrbi.
Paket sem začel spremljati, ko je zapustil stavbo. Konec.
Osebek je v enem kosu, uživa v piškotu v obliki losa.
-Ne. Jelen je. -Prav. Hvala, Norman.
-Spet se praskaš. -Ni mi všeč,
-če ga ven peljejo brez mene. -Duke.
-Kaj je to? -Vem, kaj je. Žoga.
Prinesi jo. Ej, Maksi.
Bi šla na sprehod?
Priznam, da je fino. Pretegnem si tace.
-Nočem k veterinarju! -K veterinarju? Ne!
Ne, ne, ne. Ni kul. Preslepila si me.
Maksi, pridi.
Zadnje čase si pod stresom. Veterinar ti bo pomagal. Pridi.
V redu.
-Si prvič tu? -Ja.
Dr. Francis je najboljši veterinar v tem poslu.
Všeč ti bo. Specialist za vedenjske motnje je.
-Vedenjske motnje? -Ja.
Nimam vedenjskih motenj.
Ja, malo me skrbi, ampak svet je nevaren.
-Nor bi bil, če me ne bi skrbelo. -Ja, tudi meni ni nič.
Moj človek je čez les. Prinesem crknjenega ptiča, pa ga vrže.
Mrtvo miš zabriše v smeti! Res ni nič dovolj dobro zate, mati?
No, prav.
Tečem in tečem in tečem in izstopim. In nikamor ne pridem. Nikamor!
Lastnica mi govori, da sem priden. In tako se počutim.
Kaj pa, če sem globoko v sebi poreden? Kaj, če sem poreden?
Požigava.
Maks?
Pridi.
Vem, kako ti je. Nosil ga boš samo toliko, da se nehaš praskati. Prav?
Čebelči!
Maks! Maks.
Maks, ne boš verjel. O, lep ovratnik.
Chuck je rekel Liamu, da bomo šli na izlet.
-Res? Se bomo peljali? -Peljali se bomo!
-V avtu, v avtu, v avtu. -Življenje je hecno.
En trenutek ti dajo ovratnik, naslednji pa se greš peljat.
-To je tvoja posebnost, ampak ja! -Neverjetno je!
Takoj bom nazaj.
Chloe?
Chloe, na izlet grem in...
Bi mogoče lahko... Bi pazila na Čebelči...
-O, Maks. Si kaj rekel? -Ja.
Bi mogoče lahko... Ni važno.
Kakšno neumnost imaš na glavi?
Gidget!
Gidget, si doma?
Gidget?
Živjo, Maks. Bi se mi pridružil?
Veš, da bi se, če bi se lahko. Ampak grem na izlet.
-O, res? -Ja, velika reč.
Bi pazila na Čebelči, ko me ne bo?
-Kako je cortkana! -Ja, moj najljubši grizko.
Poglej ta obrazek. In poglej.
Krasna je. Takoj sem jo vzljubila. Kot da sva njena starša.
Ti si očka, jaz mami, ona pa najin otrok.
-No... -Točno tako je.
No, ja. Ja. Točno tako je.
Torej boš pazila na Čebelči, ko me ne bo?
Maks, kar pojdi. Lepo se imej. Za vse bom poskrbela.
Hvala, Gidget. Se vidiva.
Čebelči bom branila z življenjem.
Nehaj, Duke!
Ja, ja, ja! Kako gre, Liam?
Tako, ja.
Naj bo.
-To! -Zdaj pa bo!
-Ej, model! -V avtu sem!
-Midva tudi! -Obožujem ga!
-Zakon je! -Ja.
-Dobro, pridita. Pa hitro. -Gremo.
-Ne, ne. Ti greš sem. -Ne.
O, ne. Ne.
Ne, ne, ne!
Ne, ne, ne, ne.
Ne!
Gidget, kaj si storila?
V redu.
Draga, ljubka Čebelči.
Prvi zajček z radiatorčki bom. Pojma nimam, kaj je to,
-ampak moji bodo hudi. -Ja, zelo zanimivo.
Povem ti, zlikovci bodo samo pogledali moje mišice,
pa se bodo predali.
-Tole je prilepljeno na tla. -Oprostita.
Zajec, mačka, a poznata stotnika Kepco?
-Ja. Ja, poznava ga. -Pa smo tam.
O, fino. Ime mi je Rožca in moram govoriti z njim.
Uboga, nemočna žival potrebuje pomoč.
-A praviš... -Ja.
Stotnik Kepca bo vodil zaupno reševanje.
Iti moram. Lepo se imej... Kako ti je že ime?
-Ne poslušaš. Rožca sem. -Tudi prav. Grem po stvari za tisto...
Pa-pa.
-Čudno, ne? -Stara, kaj te šele čaka.
Čas za Kepco, srči.
Na pomoč!
Je kdo lačen?
O, Kepca.
-Je z njim vse v redu? -Niti slučajno. Ne.
-Zdravo, državljani. -Kdo je pa to?
Jaz sem stotnik Kepca. Menda nekdo potrebuje pomoč.
-Ja, jaz. -Odlično.
Nova kužika, povej, kaj se godi.
Dobro. Torej... Začelo se je, ko sem se vračala z dopusta.
Ljudje so bili varno spravljeni v zgornjem predalu,
mi pa smo brskali po prtljagi.
Ljudje vedno krivijo letalske družbe.
Kaj imaš?
Menjam dvoje nogavic za telovadne hlače.
-Čiste ali umazane? -Niso čiste.
Ne. Ogabne so.
Potem sem nekaj zaslišala.
SERGEJEV VESELI CIRKUS ZABAVE
Ne govorim zverinsko,
ampak kolikor sem razumela, je srčkan in prestrašen tigrček Hu.
Ubogi mucek je bil prisilno zaprt.
-Neverjetno. -Je res, ne?
Dobesedno ne verjamem.
Brez zamere. Ali pa zameri. Vseeno mi je.
Oprosti, ampak zelo zamerim.
Zgodilo se je. In to še ni vse.
Ko smo pristali, sem spet videla Huja.
Dostavili so ga novemu lastniku. In ta tip...
Tip je čisto koncentrirano cirkuško zlo.
-Tigrček te potrebuje, stotnik Kepca. -Rožca, pojdiva.
To!
-Osvobodila ga bova. -Ali umrla.
-No... -Lahko bi.
Verjetno ti. V pisanem kostumu te bodo vsi opazili. Meni ne bo nič.
-Družba, prispeli smo. -Juhej.
-Bogdaj! -Stric Štef.
Dobrodošli na kmetiji. Kje je moj mali mož?
-Poglej to. -Ja...
Toliko vonjev, ki jih ne poznam. Moj nos je čisto zmeden.
In vesel! Pridi, Maks. Pojdiva raziskovat.
-Ja! -Počakaj.
Ej, krava. Mu.
Krava si, morala bi mukati.
-Hov, hov. -Kaj?
O, pes sem. Z repom maham kot butelj.
-To pa ni kul. -Boš vrgel žogo? Prosim.
Lovil jo bom, ker imam možgane velike kot podganji kakec.
-Ja, razumem. -Glej, na drevo lulam.
-Zdaj je moje. -Grem.
Zijal bom v vrata, dokler se ne vrneš.
-Pogrešam New York. -Mogoče pa potrebuješ oddih od mesta.
-Tukaj je... -Kaj?
Ne, ne, ne!
Duke, kaj sem narobe naredil?
Večerja!
Chloe, pomoč potrebujem. Chloe.
Chloe? Je s tabo vse...
Oprosti. Samo na hitro. Zakaj si dala senčnik na glavo?
Gidget, pikica. Iskrena bom.
Mogoče mi je lastnik dal malo mačje mete.
-Prav, razumem. Mega. Poslušaj... -Res je mega, Gidget.
-Vse je čudovito. -Prav.
-Si slišala? -Kaj?
Zvok, kot bi bil majhen motor.
-Nekaj brni. -Pojma nimam, o čem...
-Chloe, predeš. Ti se oglašaš. -Kaj?
-Jaz? Ta zvok prihaja iz mene? -Ja.
Kdo ve, kakšne zvoke še lahko ustvarim.
Maks mi je zaupal Čebelči v varstvo, ampak...
Bi poslušala?
Nehaj, prosim.
Si končala?
Pomembno je! Izgubila sem Čebelči.
Moram jo dobiti nazaj. Ampak za to...
Chloe, nauči me, kako biti mačka.
Zdaj pa bo. Dobil te bom.
Maks! Ujemi kresničko.
Sliši se super, ampak Liam hoče, da sem ob njem.
-Ta čudni kraj ga je malo prestrašil. -Mislim, da mu ne bo hudega.
No, prav. Samo eno.
To, pa sem...
-Živjo. -Pes poseduje dve stvari.
Skledo in dostojanstvo.
Če mu vzameš eno, mu vzameš tudi drugo.
-Nisem vedel, da je tvoja. -Ne vidiš čez ovratnik?
Na njej je moje ime.
-Zelo nama je žal, gospod... Kura. -Nisem Kura.
Se vama zdim podoben kuri?
-Ne. -Niti malo.
Ime mi je Rooster.
-Jaz sem Maks, to pa... -Zakaj je mali v kletki?
Je z njim kaj narobe? Ima vročino?
-To je Liam. Rad teka. -Pa naj teka.
Noro je hiter. Pomežikneš, pa je na drevesu.
-Je pač na drevesu. Pa kaj? -Lahko pade.
-Res je. -In se poškoduje.
Potem je zelo visoko na drevesu.
Izučilo ga bo, naj tega ne dela. Veš, koliko kablov sem prežvečil?
Kar veliko?
Enega. Streslo me je.
En teden sem vzvratno hodil, kablov pa nisem več grizel.
Dobro zate. In veliko pojasni.
Ampak Liama poskušam obvarovati pred... Vsem.
Si pač tak. Ampak nimaš prav.
-Lahko verjameš, kaj pravi? -Ja. Kul je.
-Ne, ni. -Ja, vem. Sploh ni kul.
Pridi.
Kam pa kam? Psi spijo zunaj.
Prosim?
Čakajte, no. Pogovorimo se kot razu...
Prispela sva. Rekordno hitro. Po zaslugi kepcamobila. To!
Neviden je. Greva!
-Živčen si. -Če rečem "aaaaa", je vse kul.
"Aaaaa" pomeni, da se te reči ne bojim.
Ali pa recimo: "Aaaaaaa, na tleh je ovitek od bonbona." Tak pač sem.
Pridi, butasti tiger!
Tam je! Greva!
Nimamo cele noči!
Dajmo! Zapravljaš Sergejev čas.
Narediva kaj.
Pridi.
Jutri spet poskusimo.
Če tiger ne naredi trik, tiger postane preproga.
Ne spustite ga izpred oči.
Je že v redu, Hu. Jaz sem, Rožca. Z letala.
-Ej! Stran od tigra. -Zase se brigaj, volk!
Umrl bom, umrl bom!
-Imam ključe. Pojdiva. -Kaj?
Pravim, da imam ključe. Pojdiva.
No, prav. Ja, seveda.
-To! Bum! -Bum.
Veš, kaj sem danes odkrila? Da so volkovi butci.
Duke.
Poglejva, kako je z Liamom.
-Duke. -Končno sem te ujel, rep.
Kaj je to?
V redu. V redu.
Kaj?
Počakaj. Nočeš me požreti. Same kosti so me.
Ne, ne, ne.
Hvala. Presenetil me je. Zaradi ovratnika ga nisem videl.
-Potem ga pa snemi. -Saj bi ga, a ga psihiater priporoča.
A tako. Razumem.
Ja, medicinska reč je. Ti zdravniki...
Tako. Zdrav si. Aleluja.
Ni mi všeč. Kmetija mi ni všeč.
Dobro. Rep...
-Ušesca... Pa je. -Gidget, noro si podobna mački.
-Ja. Kdo bi rekel? Preprosto. -Počakaj malo.
Ušesa in nogavička niso dovolj. Naučiti se moraš vesti kot mačka.
-Prav. -Nekaj situacij bom navrgla,
-ti pa se odzovi kot mačka. -Velja.
-Prinesi. -To!
-Gidget, počakaj. -Ampak...
Mačkam ni mar za prinašanje.
-Prinašajo butlji. -Ja!
Pod častjo ti je, ker si mačka.
Vidiš? Pes pristane kot štorasto teslo. Mačke pristanejo na šapicah.
Res? Kako...
To! Pristala sem na šapah!
-Bravo. -Resno, nekaj sem si zlomil.
-Moraš. Tako je življenje. -Nikdar in nikoli. Niti slučajno.
-Našel sem priboljške! -O, Mel...
-Dobro, Gidget. Požri Pikija. -Kaj?
Mačke jedo ptiče. To nam je v naravi.
-Raje ne bom. -Ne, ne.
Stranišču si se izognila, to pa moraš.
-Ampak... -Ubogaj.
Jo bo res prisilila požreti Pikija?
-Seveda ne. Samo strašim jo. -Dobro. Kaj pa zdaj?
Gidget, ne! Poredna psička. Poredna mucopsička!
Oprosti.
Gor. Rep čez obraz. Rito na skodelico.
Hodi po tipkovnici. Tako.
-Kava po računalniku. In dol. -Lepo.
To! Obvladaš. Gidget, mačja si, kolikor je pes sploh lahko.
Zdaj pa mene spremeni v činčilo. Bi znala?
To. Prva naloga je opravljena. Lahko je bilo.
Prelahko? Mogoče. Mogoče je bilo res.
Živjo, korenjak. Veš, kaj sem naredil? Rešil sem tigra.
Ne baham se, samo povem. Tako je, če si car.
Če si car in poveš resnico, se zdi, da se bahaš.
Povej, ko se boš nehal hvalisati, da najdeva varen kraj za Huja.
Kaj? Kaj pa čvekaš?
Aja, za tistega. Ja.
Ja. Že vem! Poznam nekoga, ki je ves čas sam doma.
-Tja ga odpeljiva. -Meni je prav.
Vključujem superzajčkaste moči!
Tu počakaj.
Takoj bova nazaj.
Sem mladiček, lušten res. Lepo te prosim, daj mi jest.
-Ej, Ata. -Kdo je?
Zajček, zajček, zajček!
-Junak sem. Malo spoštovanja. -Že prav, že prav.
Pozor!
Mladiči so v šoli!
-V šoli? -Zdaj pa prisega.
-Obljubim... -Obljubim...
-Da bom ubogal Ata. -Da bom ubogal Ata.
In se naučil biti srčkan, bister in ljubeč.
Da bom dobil, kar hočem, kadar hočem.
Dobro. Zdaj pa Atov test. Myron je po sobi skril nogavice.
-Kaj delamo z nogavicami? -Jaz, jaz.
-Izvoli, Princess. -Skrivamo jih, g. Ata.
Tako je! In zakaj jih skrivamo?
Če človek ne najde ene nogavice, postane čisto živčen.
Res je. Kar naj tuhtajo. Poiščite nogavice!
Kaj? V redu je. Nehaj. Ata, kaj se dogaja?
-Lastnik je prinesel mladička. -Ime mi je Mini.
Koga briga! Minija sem učil, kako naj nikomur ne naseda.
Razvedelo se je in naenkrat sem imel pred vrati vsa legla iz okoliša.
-Profesor Ata? -Ja, Bučko?
Kakati bi moral.
Saj veš, kje. Poišči čevelj.
-Srčkano. -Ja, srčki so...
Sveta sir in kreker! Kaj je to?
Myron, zapiskaj!
Ne, ne, v redu je. To čudovito bitje je Hu.
In dobra novica je, da bo ostal pri tebi.
Odpelji tigra, preden naredi še več škode.
-Drugam ga ne moreva odpeljati. -Tukaj že ne bo ostal.
Ne navežite se. Stran mora.
-O, Bučko. Si se pokakal v čevelj? -V škorenj!
Lastnik tedne ne bo našel kakca.
-Jokaš? -Kaj? Ne! Ti jokaš.
Samo ponosen sem nanj.
G. Ata, lahko tiger ostane tukaj, prosim?
-Prosim? -Prosim.
Myron, poglej stran!
O, pudl-nudl! Naj bo. Za eno noč.
Predobro sem vas naučil.
Volkovom dam eno delo. Čuvanje belega tigra.
Vi pa še to zamočite.
Kaj, ko bi za vodjo varnosti postavil žonglersko opico?
Kaj praviš, mali Sergej?
Ja, pameten si.
In tale. Najslabši volk vseh časov.
Prisežem, da...
Kaj to?
To od tatu tigra.
Ja, povohajte.
Pripeljite tigra nazaj. Če ne, bo tale...
Nov plašč za malega Sergeja.
Tole je odlično. Pokusi.
Maks. Knjiga, knjiga.
-Žal mi je, ne znava brati. -Skupaj lahko razvozlava, za kaj gre.
Na prvi strani je deklica z rdečo kapico.
Po gozdu skače. In nese hrano. Poglej, hrano ima.
Poglej. Hrano je prinesla...
-Kdo je to? -Mislim, da je babica.
Stavim, da je res. Lepo. In...
Babica ima volka. Prijeten obisk, deklica je odšla,
-nihče ni bil požrt, konec. -Ne, ne. Zgodba ne gre tako.
-Sama zmoreva, hvala. -Volk je hotel požreti deklico.
-Hvala, Rooster. -Babico je že požrl,
-potem pa jo zamenjal. -Ne.
-Ne straši malega. -Tu imaš, g. Volkec.
Z malim je v redu. Ti se bojiš vsega.
Ne, pa se ne. Povej mu, Duke.
Ja. Maks se ne boji vsega. Lahko povem...
Ja. Lahko omenim par stvari.
-Dovolj, hvala. -Malenkost.
-Zdaj gre zares. Si pripravljen? -Sem.
Pridna mucka.
Čebelči!
Ojej.
Dobro. Saj bo šlo, Gidget.
-Norman, zdaj! -Veš, da.
Čebelči!
-Čas je za rezervni načrt. -Rezervni načrt, začenjam.
-Ujela je rdečo piko. -Hura!
-Izbranka je. -Poklon kraljici.
-Živela kraljica! -Živela kraljica Gidget!
-Noter! Hitreje! -Maks, si videl?
-Ja. -Noro kul.
Nič posebnega ni.
Gremo! Zmigajte se!
O, fant!
-Poglej, popihal jo je. -Pokličiva Roosterja.
Ne, ni treba. Jaz bom uredil.
Ej, gospodič. Nazaj noter. Gremo.
Odlično ti gre. Zlezi podenj.
-Gremo. -Malo se je premaknil.
Ne ignoriraj me!
Daj no!
Ja, dobro. Zdaj pa na stran.
Maks, Rooster krave malo šavsne, da se zganejo.
Res? Malo je drastično, ampak... Pujs, sam si hotel.
Maks, si cel?
-Sem. -Kaj se dogaja?
-Brez skrbi, nič mi ni. -Izpustil si vse ovce.
-Res? -Hej!
Nazaj noter! Gremo! Kje pa je Cotton?
Odšpanciral je v gozd.
-Ti, pridi z mano. -Kam pa greva?
Po Cottona.
O, super. Pridi, Duke.
-Duke, sedi. -Ja.
-Sama bova šla. -O, fant.
-Pridi. -Super.
Adijo!
Cotton! Kje si?
No, daj. Podvizaj se!
-No, prav. -Preskoči.
Vonj je vse močnejši. Cotton je blizu.
O, fant.
Zmogel bom.
Saj gre. Saj gre.
Rooster, pojdi brez mene.
-Ne boš obupal. -Ne, ampak...
Za mano.
Cotton! Kaj počneš tam spodaj?
Na drevesu so jabolka.
-Dobro, brez panike. -O, fant.
-Maks te bo rešil. -Kaj?
Jaz sem pretežak za to drevo. Ti splezaj dol.
-Ne morem. -Seveda lahko.
Na to glej kot na igro prinašanja. Prinesi ovčko.
Ne, ne. Previsoko je. In preveč me je strah.
Maks, pomagaj si s finto.
Če hočeš, da te ne bo strah, se vedi, kot da te ni.
-No, te je strah? -Ne.
-Te je strah? -Ne!
-Ne, ni me. -Tako se govori. Pojdi po Cottona.
Pohiti.
V redu.
Cotton, pridi k meni.
Prav. Veš, da. Ampak noga se mi je zagozdila.
-Noga se mu je zagozdila. -Jo pa odgozdi.
Drži se!
Cotton, poslušaj. Morava...
Pohiti!
Dajta no.
-Živa sva. -Ja.
Ja... O, ne!
Ja, sva.
Maks?
Maks!
-Nazaj v ogrado, Cotton. -Prav.
-Na drugo stran. -Prav.
-No, kako je šlo? Kaj se je zgodilo? -Bilo je kar napeto.
-Povej mu, Rooster. -Zgodilo se je to in ono.
Zdaj je mimo.
-Ta pa res zna povedati zgodbo. -A ne?
Vse bliže smo.
Obkolili so me nevarni volkovi.
-Me je bilo strah, sprašujete? -Nihče ni vprašal.
-Kar prišla si in začela blebetati. -Ja, bilo me je strah.
Ampak sem vseeno rešila tigra.
Sem junakinja? Naj presodijo drugi.
-Bubu! Me poslušaš? -Veš, da.
Za trenutek nehaj kopati, mogoče se boš česa naučil.
-Kot sem rekla... -Volk.
Ja, o volkovih sem govorila.
Tja.
-Kje je tiger? -Tamle je!
Kaj? Hej!
Zbogom, cepci!
Tu imaš! To je trening. Da ohranjam ostre reflekse.
Popolna zmaga. Premagal te je zajec, pa tega sploh ne veš.
Moje mini pice.
Kaj je to?
Živjo, Kepca.
-Živjo, Ata. Kaj je? -Samo orjaškega tigra ti vračamo.
Zanimivost, razsul je stanovanje!
Televizor je požrl, kot bi bil čips.
-Sramota! -Zdaj pa imaš. Bučko je besen.
Si prepričan, da je to moj tiger? Ker...
Pojdimo, učenci.
Stari, nikar.
Počakajte, počakajte. Prosim.
Kako gre?
Lotil se bom mini pic, potem pa pridem nazaj, prav?
-Problem rešen. -Kepca?
Puhekpes?
-Kaj počneš v Maksovem stanovanju? -Nič.
Zakaj se ti družiš z vsemi mački v vesolju?
Saj veš, kar tako.
-No, prav. -Prav.
Prav.
-Živjo, Rooster. -Živjo, mali.
-Danes si se izkazal. -Res? Priznam, da se dobro počutim.
Nisem več tako živčen zaradi kmetije, tebe ali purana, ki me zasleduje.
Ja, vidim te, ti prismuk.
Katie je rekla, da bomo jutri odšli, in...
-Hočeš, da odidem? -Tukaj to počnemo.
-Bi se mi pridružil? -Ja, prav. Super.
Si pripravljen?
-Globlje, iz drobovja. -Ja, razumem.
Tako, ja.
-Dobro, pridita. -Velja.
-Kaj pravita? -Maks je kul.
Kam je šel Maks? In kdo je ta super kul kavboj v avtu?
-Adijo, stric Štef. -Adijo. Se vidimo.
-Adijo, Rooster! -In hvala.
Adijo.
Zase se brigaj, puran. Poglabljam se v ta trenutek.
V redu, trenutek je mimo.
Tako, mali.
-Lepo je biti doma. -Zelo lepo.
Ti bodi tiho.
Kepca?
O... Živjo, mali pes.
Zakaj si pripeljal tigra v moje stanovanje?
Zakaj si pa ti že doma?
-Če se že obtožujeva. -Nimamo časa za to.
Huja poskušava skriti pred cirkuškimi volkovi.
Cirkuški volkovi?
Veš da življenje teče, tudi ko te ni?
-Ja, ampak... -Stotnik Kepca,
-tukaj so. -Kaj?
Volkovi. O, ne, ne, ne.
Ubili nas bodo, Hu. To pa res ni dobro.
Ampak vsaj skupaj bomo umrli.
Vzemi se v roke.
V redu. Načrt potrebujemo. Rožca, skrijva Huja na streho.
-Mali pes, kam greš? -Ne vem točno.
Poskusil bom najti Roosterja v sebi.
Kaj?
Ščene kilavo.
Pohiti, Hu!
Skrijmo ga v...
A, samo tale čudak je.
Mahni jo tja, od koder si prišel, ker te ne bi rad...
Stran, Hu!
O, lepa kužika. Všeč si mi.
Cirkusu se boš pridružila kot topovska krogla.
Ulična mešanka.
Butasti tiger!
Beden si. Gremo! Vlak moramo ujeti.
Rožca! Hu! Kaj?
Na tovornjaku sta. Kaj bova zdaj, mali pes?
Posluh, govori stotnik Kepca.
-Z malim psom potrebujeva okrepitve. -Slišimo jasno in glasno.
-Sva na poti v cirkus. Nujno je. -Razumem.
Čebelči, mami mora rešiti očka. Že spet.
Mačke, dajmo!
So otročički lačni?
Ojej.
Pripnite se!
Zdrži, Maks. Prihajamo. Stopi na plin!
Podvizaj se, šema.
Gremo!
Sergej ima nova igračka.
Dresura bo veliko bolj zabavna.
Dobro, poženi stroj po progi.
Kepca!
Daj, skoči!
-Fantje, kje ste? -Sta na vlaku, ki pelje proti severu.
Razumem, Norman. Že gremo. Tukaj desno!
Mali pes, ti kar počakaj. Stotnik Kepca bo sam...
-Kepca! -Nič mi ni.
Ja. Boš lahko prilezel ven ali je...
Kaj?
Mali pes.
Kaj je to? Je kdo tu?
-Rožca! -Kepca!
Kakšna sreča. Izvleci me. Sama se ne morem.
Prav, prav. Glej...
Zajčji šus!
Dokončno bova opravila, afna.
Si še tu, afna? O, ne! Tu je! Še je tu. In zažiga!
Spravi me ven!
-Kepca, vrvica! -Že grem.
Poslovi se, afna!
No, kuža. Pokaži, kaj zmoreš.
Mali pes!
Dol z mene! Stran!
Mojbog!
Gremo.
Stojte! Nikamor ne greste.
Dovolj je bilo. Končalo se bo tukaj in zdaj...
-Živjo, Maks. -Gidget!
-Saj je bil tale zloben, ne? -Ja.
V redu. Že prav, že prav.
Spet je bilo vse po starem.
Skoraj vse.
Saj veste, kaj pravijo. Ko življenje zapre vrata,
odpre okno mačjeljubke.
Priden muc.
-Vse se spreminja. -Dobro jutro, Kepca.
Nič ne ostane dolgo enako.
Takoj ko se nečesa navadiš, ko si rečeš, da je življenje tako,
te življenje preseneti.
Čakaj malo. Kaj je zdaj to? Tole je...
Mega!
-Pridi, mali. -Zabavno bo.
Nikoli ne veš, kaj ti pripravlja življenje.
Na izbiro imaš dvoje. Lahko pobegneš...
Ali se poženeš vanj.
MALA ŠOLA
Danes je pomemben dan.
Nič več ne bo, kot je bilo.
Vendar bom pogumen.
In Liamu bom pomagal, da bo pogumen.
Ker je moj pobič in hočem, da vidi svet.
Veliki, strašljivi, neverjetni svet.
-Bo šlo? -Ja. Bo.
Počakajta!
Moja kužka.
Vedno.
Pa-pa, mami in ati.
Adijo, Kepca. Adijo, g. Medo.
Kepca, doma sem.
Priredba: Vesna Žagar