Kulta?
Säikäytit minut.
Anteeksi.
Ei ollut tarkoitus.
Olitko ulkona?
- Mikset herättänyt minua? - Halusin olla yksin.
Halusin selvittää ajatuksiani,
jotta saisin uusia ideoita.
Toimiko se?
Ei.
Ideat tulevat vielä.
Ei huolta.
Keksit sen vielä.
- Taidan haista. - Pidän siitä.
Paras mennä suihkuun.
- Otanko nämä? - Pärjään kyllä.
Hienoa.
Näit liian paljon vaivaa.
Halusin tehdä sen.
Olet tehnyt niin kovasti töitä.
Niin. Totta.
Odota täällä.
Ei se haittaa.
- Käy sisään. - Kiitos.
- Hei. - Hei.
Tämä herra tässä aloitti juuri sairaalassa,
ja hän luuli, että me...
- Mitä teet siellä? - Olen ortopedi.
Niinkö?
Teen lähinnä tutkimusta ja opetan.
Tutkimusta.
Niin. Tiedän, se on tylsää.
Ei laisinkaan.
Käy istumaan. Saisiko olla jotain juotavaa?
Ei, kiitos.
Teetä?
- Teetä? - Ei, ei.
Minä en...
En halua olla vaivaksi.
Jää ihmeessä.
Vieras ja vielä lääkäri. Kuka tietää?
Saatan kaatua portaissa.
Toivottavasti et!
- Käyn laittamassa. - Kiitos.
Tänne päin, ole hyvä.
Pahoittelut sotkusta.
Muutimme tänne kuukausien remontin jälkeen.
Upea paikka.
Vaimoni viihtyy muiden seurassa.
- Vaimosiko? - Niin.
Luulin häntä tyttäreksesi.
- Käy istumaan. - Kiitos paljon.
Onko kaikki hyvin?
On.
Oli eräs tapaus.
Oopperalaulaja, kaksikymppinen.
Reisiluut olivat niin sisäänpäinkiertyneet,
että hän pystyi levittämään jalkojaan vain 30 senttiä.
Todellako?
- Kiitos. - Teillä olikin parempaa.
- Mistä tuo tuli? - Minulla on aina jotain mukana.
Tämä on minulle uutta.
Sitä on vaikea löytää. Jaan mielelläni.
Liitytkö seuraan?
Hän ei juurikaan juo.
Juon minä.
Tässä, laitan hieman teesi sekaan.
Tee riittää minulle, kiitos.
Tämä tohtori tässä julkaisee pian tärkeän tutkimuksen.
"Pian" on liioittelua.
Kirjoitettavaa on vielä rutkasti.
Hän muutti tänne viimeistelläkseen sen.
Miten päädyit luoksemme?
Kuulin, että teillä olisi tilaa.
Hän luuli tätä majataloksi.
Puhumme aina siitä, kuinka talo on liian suuri kahdelle.
Minun täytyy tästä lähteä, jos aion löytää toisen...
Ei tule kuuloonkaan. On myöhä. Jää yöksi.
Ei, en voisi.
Jää. Nautimme seurasta, vai mitä?
Niin, tietysti.
- Varmastiko? - Ehdottomasti.
Haen sitten loput tavaroistani.
Tämä on oikein ystävällistä ja vieraanvaraista.
Jätin sen vain...
- Oletko kunnossa? - Olen.
Varmastiko?
Se vain meni väärään kurkkuun.
Kiitos.
Emme tunne häntä.
Hän on lääkäri.
Hän on vieras.
Annammeko hänen yöpyä talossamme?
Pyydänkö häntä lähtemään?
- Oliko siinä kaikki? - Tässä on kaikki.
Me emme polta.
Se on fiksua.
Sisällä, tarkoitan.
Anteeksi.
Haen petivaatteita.
- Näytän huoneesi. - Kiitos.
Pahoittelut sotkusta.
Mitä suotta. Arvostan tätä.
Ja tämä! Pidän siitä.
Miksi teillä on niin monta kappaletta?
Minä kirjoitin sen.
Jopas.
Sinäkö olet hän?
- Olen ihailijasi. - Oletko lukenut sen?
Lukuisia kertoja.
Sanasi ovat muuttaneet elämäni.
Anteeksi. Sinä varmaankin...
Kuulet sitä kai yhtenään.
En oikeastaan.
Ja tuo.
Mikä se on?
Varovasti.
Tämä on hyvin hauras.
Se oli lahja.
Erityinen lahja.
Sinultako?
Ei.
Kun olin nuori, menetin kaiken tulipalossa.
Olen pahoillani.
On vaikea kuvitella sellaista.
Kaiken menettämistä.
Muistojen, työn, jopa likaisen hammasharjan.
Epäilin, etten voisi enää ikinä luoda mitään,
mutta sitten löysin tämän tuhkan keskeltä.
Eikö olekin erityinen?
Voinko...
Se antoi minulle voimaa aloittaa alusta.
Ja sitten tapasin hänet.
Sinut.
Hän puhalsi elämän takaisin jokaiseen huoneeseen.
Hän rakensi kaiken uusiksi.
Jokaista yksityiskohtaa myöten.
Itseksesikö?
Et siis ole kaunis vain ulkoisesti.
Tulin vain sanomaan, että aion käydä nukkumaan.
Anteeksi. Minä en...
Oletko kunnossa? Vettä?
Onko kaikki hyvin?
Tulen pian ylös.
Etkö varmasti halua vettä?
Vain hieman.
Siinä.
Käy istumaan.
Joit vain liikaa.
Kyllä tämä tästä.
Onko kaikki hyvin?
Hän joi liikaa. Hän pärjää.
- Mikä tuo... - Anna hänelle yksityisyyttä.
No niin, anna sen tulla.
Kaikki ulos.
- Hyvää huomenta. - Huomenta.
Tuoksuu hyvältä.
Mitä viime yönä tapahtui?
En saanut unta. Innostuin niin kovasti.
Mistä?
Hänen jutuistaan. Upeita ajatuksia.
On inspiroivaa puhua jonkun sellaisen kanssa, joka arvostaa työtäni.
Rakastan kirjojasi.
Tietysti rakastat. Tiedän sen.
Voiko hän paremmin?
Anteeksi kuinka?
Voiko hän paremmin?
- Onko hän kunnossa? - On, on. Hetki vain.
Anteeksi. Tarvitsen vain tulta.
Ei huolta. Menen ulos.
- Huomenta. - Hyvää huomenta.
Kuinka voit?
Erinomaisesti.
Voitko paremmin?
Paremminko?
- Huomenta! - Huomenta!
- Nukuitko hyvin? - Kuin vauva.
Todella eloisia unia. Johtunee ilmasta.
Olen hämilläni.
- Kuka tuo on? - Minä avaan.
Älä. Minä menen.
Odotatteko vieraita?
Vieraita ei juuri käy.
Tulisin hulluksi.
Sanos muuta.
- Hei. - Terve.
- Voinko auttaa? - Sinä tulit!
Parempi puoliskoni.
Laita tuo pois.
En vedä henkeen.
Mukava tavata.
- Ilo on puolellani. - Käy sisään.
En tajunnut, että olet naimisissa.
Niinkö?
Aamiainen!
Haen hänen laukkunsa.
Se palaa.
Ei, älä!
- Anteeksi. - Hoidan tämän!
- Istu alas. - Avaan ikkunat.
Anna, kun katson.
- Oletko kunnossa? - Luulen niin.
Kaikki hyvin. Jäitä.
Jäitä!
Olinpa typerä.
Se ei näytä pahalta. Kaikki on hyvin.
- Kiitos. - Olen hyvin pahoillani.
Älä sitä murehdi.
Oikein mukava tavata.
Mukava tavata... sinut.
Älä viitsi!
Olin jo luovuttanut rakkauden suhteen.
Totuin olemaan yksinäni.
Kiitos.
- Mutta sitten... - Nam.
...se vain tapahtui meille.
Näin hänet ja tiesin haluavani viettää loppuelämäni hänen kanssaan.
- Rakkautta ensisilmäyksellä. - Sama täällä.
Niin varmasti.
Mitä? Miten voisin vastustaa noita kasvoja?
Uskothan minua?
Tule. Istu jo alas.
- Ettekö epäröineet yhtään? - Emme totisesti.
- Älä viitsi. - Mitä?
- Etkö epäröinyt? - En laisinkaan.
Ymmärrätte varmasti sellaisen yhteyden.
Teidän täytyy.
Te kaksi olette niin erilaisia.
Se kai veti teitä toistenne puoleen.
Olet niin kaunis. Tule tänne.
Sitten lapset tulivat ja sotkivat kaiken.
- Onko teillä lapsia? - Kaksi.
- Poikia. - Upeaa.
Tässä. Tämä on esikoisemme.
Näyttäkäähän.
- Hänen pikkuisensa. - Älä nyt.
Upeat silmät.
Entä te?
Onko teillä lapsia?
Ei vielä. Mutta haluamme niitä.
Mitä te oikein odotatte?
Miksette syö aamiaista loppuun ja käy hommiin?
Haluan saada talon valmiiksi,
ja hän työstää uutta teosta.
Sinä siis kirjoitat taas.
Kyllä.
- Sepä upeaa. - Viimeinkin, vai mitä?
Niin.
Ei. Olemme tiellä.
Se on viimeinen asia...
Ei, ei suinkaan.
Voitte viipyä niin kauan kuin haluatte.
Hyvin ystävällistä.
Emme voi jäädä vaivaksi.
Kulta, heillä on paljon tilaa.
Onko teillä puhelinta? En saa yhteyttä.
Juuri siitä pidämme.
Älä soita hänelle joka päivä.
Keittiössä on puhelin. Voin näyttää.
Enköhän minä löydä.
Otetaan viikonloppu rennosti.
Haluan vain ilmoittaa, että olemme kunnossa.
Nopea puhelu vain.
Mikä hätänä?
Miksi teit niin kysymättä minulta?
- Tein mitä? - Kutsuit heidät jäämään.
Ei se ollut niin iso juttu.
- Omituista. - Mikä?
Tiesitkö hänen vaimostaan?
Entä kirjoittaminen?
Nautin oikeastaan siitä, ettei minun tarvinnut ajatella sitä.
Mutta nyt kun ajattelen sitä,
minun on paras mennä tekemään asialle jotain.
Minun täytyy käydä töihin.
Sitruunalimua!
Varovasti.
Ajattelin, että sinulle maistuisi.
Kiitos.
Suvun salainen resepti.
Mikä osa siitä? Sitruunatko?
Miten kätesi voi?
- Sitä kirvelee yhä. - Olen pahoillani.
Ei se ollut syytäsi.
Olisiko sinulla särkylääkkeitä?
Puhutko totta?
Ei meillä ole. Olen pahoillani.
Selvä.
Eikö janota?
Aivan.
Nyt ymmärrän.
- Se on vahvaa. - Juon jo toista lasillista.
En voi uskoa, että teit tämän kaiken yksin.
- Mikset? - Siinä on paljon työtä.
Vietämme kaiken aikamme täällä.
Haluan tehdä siitä paratiisin.
Ja pidän remontoinnista.
Työn jälki on kaunista.
Kiitos.
Veisitkö minut kierrokselle?
Sopii.
Haluan kiittää vieraanvaraisuudestanne.
Miehesi on ollut niin ystävällinen.
Eipä kestä.
Mistä aloitamme?
Tämä oli hankalin osuus.
Askelmat olivat poissa,
kaide, jopa kattoikkuna.
Hankin paljon uutta,
mutta yritin säästää...
Eikö uusi alku olisi ollut helpompi?
Mitä tarkoitat?
Miksette vain rakentaneet uutta taloa?
No, tämä on...
Tämä on hänen kotinsa.
Sinä todella rakastat häntä.
Saanko kysyä yhden kysymyksen?
Mikset halua lapsia?
Anteeksi kuinka?
Näin reaktiosi aikaisemmin.
Tiedän, millaista on vasta aloitella elämäänsä,
tuntuu kuin aikaa olisi loputtomasti.
Et pysy nuorena ikuisesti.
Hankkikaa lapsia.
Silloin luotte jotakin yhdessä.
Se pitää avioliiton kasassa.
Tämä kaikki on vasta-
puitetta sille.
Sinä haluat lapsia.
Johtuuko se hänestä?
- Palaan töihin. - Miksi hän sitten sanoi...
Anteeksi.
Olinko liian suorasukainen? Olen sellainen joskus.
Jokaisessa suhteessa on omat ongelmansa.
Välillänne on kokonainen sukupolvi,
joten voin vain kuvitella.
Tuollako hän työskentelee?
Tila on yksityinen.
Enkö voisi vain kurkistaa?
Hän ei halua ketään sinne ilman häntä!
Sinä todella rakastat häntä.
Luoja paratkoon.
Minne te menette?
- Vien hänet ulos. - Lähdemme patikoimaan.
Patikoimaan?
- Minä patikoimassa! - Pieni lenkki.
Menkää hitaasti.
Niin hitaasti, ettei tupakkani pala liian nopeasti.
- Etkö halua tulla? - En, meillä on pyykättävää.
Näytäthän, missä se onnistuu?
- Mihin suuntaan? - Ei sen väliä.
Miehet tulevat juttuun, vai mitä?
Omani ei ole yleensä niin kiinnostunut luonnosta.
Et ole tainnut vielä päästä näin pitkälle.
Tämä on painava.
Paljon välineitä.
Voin ottaa sen.
- Kumpi se on? - Vasemmanpuoleinen.
Se on täynnä.
Odota! Minä autan.
Tästä siis kiikastaa.
Mitä?
Sinun on yritettävä enemmän.
Anteeksi.
Usko pois, kun he vanhenevat,
mielenkiinto on pidettävä yllä.
Ei hän ole niin vanha.
Miten sillä alueella sujuu?
En puhu mielelläni niistä asioista.
Yritän vain auttaa.
Katso nyt itseäsi.
Jos hän ei ole kimpussasi,
se johtuu joko hänen iästään tai...
Tai mistä?
Kuule. Unohda koko juttu.
Asia ei kuulu minulle.
Tämä taisi nousta päähäni.
Sano, mitä aioit.
Selvästi hän yhä rakastaa sinua.
Käyn täyttämässä lasit.
Huhuu?
Sanoinhan, ettei hän halua muita sinne ilman häntä.
Tämä on upea. Mikä se on?
Meidän täytyy lähteä.
- Ole kiltti. - Haluan vain katsoa sitä.
Sinun täytyy poistua.
En ymmärrä, miksi suurentelet asiaa.
He palasivat.
- Tänne päin. Tässä. - Kulta?
- Haetaan vettä. - Oletko kunnossa?
Hemmetin tupakoimisesi.
Tässä.
- Oletko kunnossa? - Se alkoi vasta.
Tulehan. Haetaan lääkkeesi.
Jos olisin halunnut kolmannen lapsen...
Rasitit itseäsi liikaa.
Tuo oli hurjaa.
Etkä usko, mitä hän juuri kertoi.
Allas ei ole tukevasti kiinni.
Mitä?
Odota.
Tapahtuiko jotain?
Mitä?
Mitä nyt? Mitä?
Miehellä on kuva sinusta matkalaukussaan.
Tutkitko heidän tavaroitaan?
Se ei ole tärkeää.
Hän ei vain sattunut taloomme.
- Hän on hullu fani. - Tiedän.
Anteeksi mitä?
Hän kertoi sen kävelyllämme.
Hän tekee kuolemaa.
Siksi hän tuli tänne.
Hän halusi tavata minut ennen kuolemaansa.
Miksei hän sitten kertonut sitä heti?
- Miksi hän valehteli? - En tiedä.
Hän on ylpeä mies.
Ihailen sitä.
- Mitä te teitte? - Olen pahoillani.
Me molemmat olemme. Kerroin hänelle sitä tarinaa ja...
Se vain putosi kädestäni.
- Etsimme sinulle vastaavan. - Voimme maksaa siitä.
Hiljaa!
Anteeksi, kun huusin. Tarvitsen hetken.
Se oli vahinko.
Teidän olisi parasta lähteä.
Pyysimme anteeksi.
- Kulta, älä suututa häntä. - Mitä muuta voin sanoa?
Se vain... Kaikki järjestyy.
Menisitkö?
Pyydän!
Mitä sinä teet?
Mitä sinä oikein teet?
He eivät pääse tänne enää ikinä.
Ei huolta. Häädän heidät pois.
Mihin he menisivät?
Tarvitsetko jotain?
- Oletteko valmiita? - Mitä tarkoitat?
Haluamme, että lähdette.
Me? Vai sinä?
- Olen yrittänyt kovasti... - Niin, kuule.
Tarkistan mieheni voinnin.
Huhuu?
Missä kaikki ovat?
Kuka sinä olet?
Kuka sinä olet? Mitä teet täällä?
Mitä kukaan meistä tekee?
Missä äitini on?
Hän on... Odota hetki.
Upeat näkymät.
- Kutsuitko poikanne? - Mitä teet täällä?
En saanut yhteyttä puhelimeesi.
Mikä hätänä?
Hän löysi testamentin.
- Mitä? - Hän on holtiton.
Mitä tämä koskeekin,
- teidän on jatkettava... - Isä!
- Onko hän täällä? - Eikä.
- Kuka tuo on? - Isä!
Juoksit äidin helmoihin.
Seurasitko minua?
- Et saisi olla täällä. - Missä isä on?
Kuka hän on? Kuka olet?
- Hän ei halua nähdä sinua. - Onko hän täällä?
- Isä! - Pojat?
Mitä te täällä teette?
Mikä tämä on? Tiedätkö, mitä allekirjoitit?
- Tietysti! - Mene takaisin petiin.
Sanoit kertoneesi hänelle.
Ei. Aioin kertoa.
Halusitko tätä? Miten saatoit?
Tarkoitus on hyvä.
Anna minun selittää.
- Puhun hänelle. - Anna minun.
Olet oikeassa. Minun olisi pitänyt kertoa.
Olen pahoillani. Lupaan, että ajattelin sinua.
- Ajattelin parastamme. - Kuuntele isää!
Se on rahasto. Päätätte yhdessä,
ennen kuin käytätte varoja.
Pyydänkö heiltä luvan joka kerta, kun haluan pissalle?
Se pakottaa yhteistyöhön.
Se on tärkeintä.
Äiti on puolueellinen.
Sinä et kuuntele!
Ei! Haluan tukea kumpaakin!
Tukea minua?
Haluat määräillä minua.
Tuo ei ole reilua!
Et ikinä usko minuun tai tekemisiini.
Isä, he vihaavat minua!
- Eivätkä vihaa. - Rakastamme sinua.
Olet poikani.
Et kohtele minua niin.
Pojat ovat täällä.
He ryntäsivät sisään.
Tiedän.
Jos et tuhlaa kaikkea.
- Hiljaa! - Niinpä niin.
Hän suuttuu, kun ei saa tahtoaan läpi.
Puhutaan ulkona.
Ei! Haluan puhua siitä heti!
- Haluan puhua siitä nyt. - Hiljaa!
Annan rahaa, jos tarvitset.
En halua hilujasi!
Älä koske minuun!
Rauhoitu.
Sinäkö olet se runoilija? Se upea kirjailija?
Et tiedä mitään.
Nuo valehtelijat ryöstävät minut.
En tiedä heidän tarinaansa. Rauhoittuisitko?
Sopiiko?
Kiitos.
Voitte istua tuonne.
Istutaan keskustelemaan.
Ei! Äiti, isä on kuolemassa.
Ja tuo välittää vain hänen rahoistaan!
- Ei! Lopeta! - Pojat, lopettakaa!
Katso isää! Katso, mitä teit!
Lopettakaa!
Pojat! Lopettakaa!
Lopettakaa! Pyydän!
Saatko henkeä? Hengitä.
Ei!
- Tule tänne! - Odota! Ei!
- Mikä teitä vaivaa? - Lopeta!
Lopettakaa!
Ei! Lopettakaa!
Ei! Ei!
Irti!
Nouse ylös.
Nouse ylös!
Lakkaa teeskentelemästä! Ylös.
Nouse. Katso minuun!
Ei. Se ei ole syytäni.
He eivät ikinä rakastaneet minua.
He rakastivat häntä enemmän. Aikoivat jättää minut.
Sano, että ymmärrät minua.
Sano, että ymmärrät!
Sinun täytyy ymmärtää.
Mitä teit veljellesi?
Minun kultani. Kultani.
Mitä sinä teit?
Mitä sinä oikein teit?
Sinä teit tämän.
Herää! Tee jotain! Auta häntä!
- Pyyhkeitä. - Selvä.
- Rauhallisesti. - Isä...
- Lääkäri. Hae hänet. - Selvä.
- Tule nopeasti! - Mitä?
- Mitä tapahtuu? - Hän vuotaa verta.
- Tilanne on tosi paha. - Hän ei herää.
Varovasti! Älä pudota häntä.
Soitan sinulle sairaalasta.
- Pidä hänen päätään ylhäällä. - Ei! Jää luokseni.
Tarvitsemme häntä.
Lukitse ovet. Palaan pian.
Kiltti, älä jätä minua!
Jättivätkö he sinut yksin?
Sinä siis ymmärrät.
Lykkyä tykö.
Hätäkeskus. Mikä hätänä?
Mikä hätänä?
Oletko kunnossa?
Hän oli täällä!
Tiedän. Poliisi toi minut kotiin.
Hänet löydetään.
- Satuttiko hän sinua? - Ei.
- Eikö? - Ei.
Selvä.
Selvä, istu.
Haen sinulle vettä.
Tässä.
Ei hätää.
Kaikki on hyvin.
Mitä sairaalassa tapahtui?
Pitelin pojan kättä, kun hän kuoli.
Hirveää.
Oletko kunnossa?
Olen aivan poikki.
Tarvitsen kuuman suihkun.
Tuletko mukaan?
Tulen.
Mikä on?
- Tulen pian. - Oletko varma?
Olen.
Tännekö?
Niin, suoraan keittiöön.
He palasivat nopeasti.
Mitä he tekevät täällä?
Heillä ei ollut muuta paikkaa,
joten lupasin, että he voivat kutsua ystäviä ja sukulaisia.
Hoidan tämän.
- Olen pahoillani. - Kiitos.
Otan osaa.
Tervetuloa kaikille.
Olkaa kuin kotonanne.
Otan osaa.
Nostetaanko malja?
Tehdään niin.
Varmista, että kaikki saavat.
Sanoisitko jotain?
Hän kunnioittaa sinua.
- Tietysti. - Kiitos.
Kaikki.
Miten kukaan voisi ymmärtää tuskaanne?
Vanhemman uhrausta.
Siinä.
Vuosia kestänyttä huolta.
Joka ikisenä päivänä, tuntina, sekuntina.
Mutta jokaiseen sekuntiin-
kuului loputon määrä rakkautta.
Ja nyt,
yhtäkkiä,
on kuin mitään rakastettavaa ei olisi.
Vain suunnatonta, hiljaista pimeyttä.
Mutta älkää pelätkö.
Sillä sen sisällä on ääni, joka huutaa tullakseen kuulluksi,
kovaa ja vahvasti.
Kuunnelkaa.
Voi taivas.
Kuuletteko sen?
Kuuletteko sen? Se on elämän ääni.
Se on inhimillisyyden ääni.
Se on teidän poikanne ääni.
Hänen huutonsa rakkaudesta.
Rakkaudesta teitä kohtaan.
- Kiitos. - Mielelläni.
Malja!
Kiitos, kun tulitte viettämään illan kanssamme.
Minä ja mieheni olemme liikuttuneita.
Menetimme tänään pikkuisemme.
Minä vain...
Uskomatonta, että vain tunteja sitten-
hän seisoi tässä syleilyssäni.
Hän oli täynnä elämää.
Sitä hän oli aina.
- Hei. - Kiitos.
- Mihin laitan tämän? - Ehkä tänne.
Nyt hän ei enää ikinä eksy.
En enää ikinä pidä häntä sylissäni, kuten tänään.
Hän ei enää ikinä naura.
Haluan kiittää teitä kaikkia siitä, että olette täällä.
Se merkitsee paljon. En tiedä, mitä muuta sanoisin.
Haluan kiittää kultaista isäntäämme vieraanvaraisuudestaan-
- hätämme hetkellä. - Tietysti.
Joten kuulkaa,
haluan nostaa maljan ystävällisyytesi kunniaksi.
Anteeksi.
Kulta, sinun ei tarvitse tehdä tätä.
Ei, minä haluan.
Rakastin poikaani.
Rakastin häntä.
En voi uskoa tätä.
Mutta en saisi ylistää häntä.
Hän sanoisi...
Olen pahoillani...
Anteeksi. En pysty.
Voisiko joku...
Sanoisitko jotain?
Minä...
Lapsellenne.
Molemmille lapsillenne. Tule.
Ei unohdeta sitä, joka on yhä erämaassa.
Minne hän meneekään, missä hän onkaan...
Tervetuloa. Liity seuraamme.
Vien tämän keittiöön.
Tätä kautta.
Löytäköön hän ystävällisyyden, myötätunnon...
- Odotan täällä. - Palaan pian.
Hei, kuinka pärjäät?
Hyvin, kaiken huomioiden.
Anteeksi. Tulisitko alas?
Allasta ei ole kiinnitetty.
Anteeksi.
Täällä on lasia.
Tuo oli kaunista, eikö vain?
Kaikki on hyvin.
Voinko käyttää puhelinta?
Sopii. Se on keittiössä.
Ei, minä vain...
Anteeksi?
Minne sinä menit?
Olin vain...
Olen hyvin pahoillani.
Tiedän sen.
- En voi kuvitella... - Ei.
Et voi kuvitella, miltä se tuntuu, koska sinulla ei ole lasta.
Sitä antaa ja antaa...
Eikä se ikinä riitä.
- Ymmärrän. - Niinkö?
Laittaisit edes jotain säädyllistä päällesi.
Ette voi olla täällä.
- Anteeksi kuinka? - Teidän täytyy lähteä.
- Viivymme vain hetken. - Tämä on huoneemme!
Ei se mitään.
Huone on teidän.
Tule. Etsimme toisen paikan.
Anteeksi vain.
Katselen vain ympärilleni.
Anteeksi.
Menisittekö alakertaan?
- Tähän suuntaanko? - Niin.
Selvä.
Mitä tämä...
Mitä sinä teet?
Pikkujuttu.
Maksoin yliopiston tehden tätä.
Miksi maalaat taloani?
Miehesi on ollut niin ystävällinen.
Tämä on pieni hyvitys.
Lopettakaa!
Molemmat. Lopettakaa!
Hyvä on.
Mikä on minun, on myös teidän.
Siinä! Kaunottareni, tule tänne.
Tehkää tilaa hänelle. Kiitos.
Sinun on kuultava nämä tarinat.
Kaikki nämä ihmiset!
Niinpä. He päästelevät höyryjä.
He maalaavat taloamme!
Oletko kunnossa?
Käskin lopettaa juomisen.
Minä siivoan sen.
- Lautasliinoja! - Minä tuon.
Oletko kunnossa?
Tuoli ei taida olla kunnossa.
Vietettyäni muutaman päivän äitini kanssa...
Pyydän! Tulkaa alas sieltä.
Anteeksi.
- Mikä häntä vaivaa? - En tiedä.
Emme ole tavanneet.
Olen tuntenut perheen vuosia. Entä sinä?
Tämä on taloni.
Kaunis koti. Lähdetkö kävelylle?
- Mitä? - Kävelylle. Kanssani.
Ei. En.
Pyydän!
- Ota numeroni. - En halua numeroasi.
Ethän edes tunne minua.
Ottaisit numeroni.
- Päästä irti minusta! - Miksi?
Koska en tunne sinua.
- Tulkaa alas sieltä. - Mistä?
Et tiedä, mitä voisin tehdä sinulle.
En halua sinulta mitään.
Rohkeaa.
Jätä minut rauhaan.
Tiedätkö mitä? Häivy silmistäni.
Olet ylimielinen ämmä.
- Tämä allas. - Siinä ei ole vikaa.
Se on ihan kunnossa.
Älkää tehkö noin. Lopettakaa!
Lopettakaa tuo!
Häipykää, kaikki!
Mitä tapahtui?
He eivät kuuntele!
Ei se mitään. Korjaamme sen.
- Meitä rangaistaan. - Älkää menkö.
- Suljemme sen. - Tämä oli kunnia.
Emme unohda tekemäänne.
Minne menette?
He lähtivät.
Mennään nukkumaan. Ei sinun tarvitse tehdä tuota.
Tehdä mitä?
Siivota heidän sotkujaan?
Teimme hyvän teon.
He tarvitsivat paikan elämän juhlistamiselle.
He tarvitsivat tämän illan.
Entä se, mitä minä tarvitsen?
Täällä kuoli tänään poika. Luuttusin hänen verensä.
- Ja sinä hylkäsit minut. - En hylännyt sinua.
He menettivät poikansa. Kaksi poikaa!
Autoin heitä. Tässä ei ole kyse meistä. Vaan heistä.
Ei ole kyse heistä. Vaan sinusta.
Kaikki pyörii aina sinun ja työsi ympärillä.
Tiedätkö, mikä auttaa sinua kirjoittamaan?
Ei mikään!
Rakensin tämän talon uudestaan, seinästä seinään.
Sinä et ole kirjoittanut sanaakaan!
Tiedän! Olen pahoillani! En pysty kirjoittamaan!
En pysty ajattelemaan!
Yritän tuoda elämää tähän taloon!
Avata oven uusille ihmisille, uusille ideoille.
Luuletko, ettet voi hengittää?
Minä se tänne tukehdun,
kun sinä teeskentelet, että kaikki on hyvin!
"Kaikki järjestyy. Muuttuu hyväksi. Pärjäät kyllä."
Tiedätkö mitä? Elämä ei aina mene toivotulla tavalla.
Olet oikeassa.
Omani ei ainakaan mennyt.
Anteeksi kuinka?
Sanot haluavasi lapsia, muttet edes pane minua.
- Tule tänne! - Ei!
Olen raskaana.
Me saamme lapsen.
Olen tosissani.
Mistä voit tietää?
Koska tiedän sen.
Olen raskaana.
Vauva.
- Oletko onnellinen? - Onnellinenko?
Se on maailman kaunein lahja.
Mitä?
Kynä, kynä.
Mitä sinä teet?
Minä kirjoitan.
- Mitä? - Kirjoitan.
Eilisilta, kaikki ne ihmiset.
Heidän kipunsa. Rakkaus kivun takana. Ja sitten...
Sinä.
Me.
Ja nyt tämä.
Elämä.
Se tulee minulle. Se...
Tiedän, mitä sanoa. Etsin vain sanat. Siinä kaikki.
Mahtavaa.
No, en aio...
En halua keskeyttää.
Siivoan maailmanlopun jäljet.
Rakastan sinua.
Se liikkui!
Mitä nyt?
Siinäkö se on?
Sain sen valmiiksi.
Saanko?
Se on kaunis.
Niinkö?
Miksi sinä itket?
Siinä on paljon käsiteltävää.
Pidätkö siitä?
Se on täydellinen.
Mikä sinulla sitten on?
Menetänkö minä sinut?
Et ikinä.
Haloo?
Hei.
Niin?
Niinkö?
- Todellako? - Kuka se on?
Hetki vain. He pitivät siitä.
Kuka?
Mitä? Olen täällä.
Oletko siellä? Haloo?
- Kuka se oli? - Kustantajani.
- Onko hän lukenut sen? - Tietysti. Miten niin?
Niin.
Hei taas.
Lehdistökö? Tiedäthän mielipiteeni.
Mieluummin ei. Mutta jos se on välttämätöntä.
Jään odottamaan.
Upeaa!
Me juhlimme.
Kaikki kirjat myytiin päivässä.
Olet niin kaunis.
Tee olosi mukavaksi. Menen hakemaan kaiken.
Näyttää herkulliselta.
- Anna kun autan. - Ei, istu.
- Haluan auttaa. - Hyvä on.
Toisitko leivän?
Selvä.
Ei. Odota. Saanko nähdä hänet?
Anteeksi. Minulla on kysymys.
Mitä sinä teet?
- Keitä he ovat? - En tiedä.
- Pyydän. Odottakaa. - Odota.
Mitä he haluavat?
En tiedä. He halusivat nähdä minut.
Haluan ottaa kuvan hänen kanssaan.
Hän palaa pian.
Pidä ruoka lämpimänä. Tulen pian.
Teillä oli kysymys.
- Niin. - Mikä se on?
Kuten olin sanomassa, matkustimme kaukaa,
ja minusta tuntuu...
Nämä sanat,
tuntuu kuin ne olisi kirjoitettu minulle.
Tietysti on.
Kaunottareni! Tule tänne.
Tule.
- Ei, pysy erossa minusta! - Anna hänen olla. Kiitos.
He pitävät siitä ja ymmärtävät sen.
Sen vaikutus vaihtelee.
Merkillistä. Tule. He haluavat tavata sinut.
En halua. Tule sisään.
He tulivat niin kaukaa.
Katso minua!
Olen saamassa lapsen.
Miksei se riitä sinulle?
Tietysti se riittää.
En ole menossa mihinkään. Olen täällä kanssasi.
Haluan olla kahden kanssasi.
Olen kanssasi.
Hetki vain.
Tule, tule. Nopeasti.
Koeta pidätellä.
Täällä on varmasti vessa jossakin.
- Pidättele. - Anteeksi.
Tiedätkö, missä vessa on?
- Teidän on poistuttava. - Mihin menisimme?
En tiedä, mutta ette voi olla täällä.
Mutta poikani...
Selvä. Tulkaa mukaani.
Kiitos paljon. Palaan siivoamaan tämän.
Avasitko tämän?
Niin sitä pitää. Vielä vähän.
Ei hätää. Kuivaamme sinut.
Kun olette valmiita, teidän on mentävä ulos.
Mitä sinä teet?
Saisinko yksityisyyttä?
Sopiiko?
Herra!
Odotin pitkään. Anteeksi.
- Odottakaa vuoroanne, neiti! - Ei
Miten pääsitte tänne?
Ottaisitko kuvan meistä?
- Minä otan. - Kiitos.
- Selvä, mene lattialle. - Kaunis.
Älkää koskeko siihen!
Luonnonmukainen.
Älä työnnä.
Teidän kaikkien on mentävä ulos.
Herra!
Lepään vain hetken. En voi hyvin.
- Ette voi levätä täällä. - Miksen? Yövytkö täällä?
Asun täällä. Tämä on minun taloni.
"Minun taloni"?
Runoilijan mukaan talo on kaikkien!
Ruokaa ja juotavaa, ystäväiseni.
Luullakseni se on täällä takana.
Hienoa. Kasviksia...
Lopettakaa! Te kaikki.
Tutkikaa kaapit ja jääkaappi!
Mitä te teette?
Upea!
Ei! Se ei ole sinulle.
Hän käski jakaa.
Mutta se ei ole sinun!
He ovat nälkäisiä ja janoisia. Ole hyvä.
Ottakaa hedelmät, juusto ja suolakurkut.
Varokaa.
Sen voi laittaa siihen. Ja tämän tuohon.
Jaetaan se.
Viipaloin tämän.
Voit istua tähän.
Ei valokuvia, vain nimmareita!
Kirjoitat kauniisti.
Mitä tämä on? Mitä sinä teet?
Osoitan arvostukseni.
Hei!
Neroni.
Katsohan sinua.
Toinen painoserä tuli.
Olisit kertonut tästä väkimäärästä.
- Oletko tavannut... - Siinä hän on.
Inspiraationlähde.
Totta puhuakseni-
olin huolissani siitä, että hän piiloutui tänne kanssasi.
Pelkäsin, ettei hän enää kirjoittaisi.
Pöh.
Mitä ikinä teitkin, se oli sen arvoista.
Ja katsohan sinua. Olet ihan viimeisillä!
Miten voit? Onko kuuma?
Täällä on läkähdyttävän kuuma.
Tässä se on.
Anteeksi hetkinen.
Näytähän. Ota se pois!
Niin. Juuri tuon minä halusin.
- Missä alkuperäinen on? - Työpöydän vieressä.
- Löysin sen! - Anteeksi.
- Täällä. - Minä otan sen.
- Anna vain. - Älä koske siihen!
- Ei hätää. - Älä koske siihen!
- Näpit irti siitä! - Mitä tapahtui?
Rauhallisesti!
Yritän laittaa sen kehyksiin.
Minä teen sen. Kaikki hyvin.
Lopeta! Anna se takaisin.
Haluan jotakin hänelle kuuluvaa!
Se on minun!
Teit sen! Etsin jotain muuta!
Ulos täältä! Kaikki!
Lopettakaa! Ne eivät ole teidän!
Hätäkeskus. Mikä hätänä?
Voitteko auttaa minua?
Mikä hätänä, rouva?
He varastavat kaiken!
Kiitos.
Minä käytin sitä!
Jaa, kuten runoilija sanoi.
Niin, jaa.
Tuo ei käy.
Katso, hän teki sinulle merkin.
- Minullekin. - Selvä.
- Kiitos. - Lopettakaa!
Älkää koskeko häneen!
He tuhoavat kaiken.
Ne ovat tavaroita.
Ne voi korvata. Älä huolehdi.
- Vain muutama kuva. - Sopii.
Ei!
Katso suoraan linssiin.
Ei, älä mene!
Yksi vielä!
Voitte kiinnittää kiitoksenne oveen.
Hänen sanansa ovat sinun.
Varo askeliasi.
Seuraava. Askel eteenpäin.
Hänen sanansa ovat sinun.
Jos haluat, laita ajatuksesi seinälle.
Eteenpäin.
Hänen sanansa ovat sinun.
Seuraava.
Siinähän sinä olet!
Missä piileksit?
Miksi teette näin?
Todistamme olleemme täällä.
- Irti minusta! - Mitä ihmettä!
Tapan sinut!
- Varovasti. - Varokaa.
Ei! Älkää.
Ei! Päästä irti!
Älä lähde! Hän rakastaa sinua!
Mihin menet? Älä lähde.
Et halua minua tänne.
Tulehan. Katso tänne.
En pysty tähän.
Haluan kertoa jotain.
Mitä?
Vauvako?
- Tule tänne. Tule. - Lukitkaa takaovi!
Tarvitsemme tilaa!
Odota tässä. Palaan pian.
Perääntykää! Tarvitsemme tilaa!
Poliisi! Maahan!
Apua! Ei!
Seinää vasten!
Älkää! Vauvani! Ei!
Päästäkää hänet!
Peräänny!
Se on minun!
Mihin menet? Sisälle!
Auttakaa minua!
Hiljaa!
- Angelin tilanne? - Tuhrittu.
Tarkistakaa harhauskoiset.
Siirry!
- En tehnyt mitään! - Tule tänne!
- Hiljaa! - Suu kiinni.
Inspiraationlähde!
Missä olet piilotellut?
Tappakaa hänet.
Polvillesi!
Selvä, vielä kuusi.
Hajaantukaa!
Seis!
Voi ei. Tule.
Oletko loukkaantunut?
Vauva...
Lääkintäjoukot!
Tänne päin.
Nopeasti. Mene vain!
Kultaseni! Minä tässä.
Mitä tapahtuu?
En tiedä. Vien sinut turvaan.
- Tuonne. - Ei.
- Ulos! - Liian vaarallista.
Tule mukaani. Hiljaa.
Tänne.
- Ovi! - Ei, tähän suuntaan.
Se on hän! Runoilija!
Hän ei hylännytkään meitä!
Kiireesti. Pysy lähelläni.
Tarvitsemme rahaa! Haluamme syödä!
Perääntykää! En voi!
Anteeksi. En voi!
En unohda sinua.
Runoilija, täällä!
Tänne ylös!
Ylös!
He suojelevat meitä.
Huolehdin sinusta.
Tartu käteen.
Perääntykää! Minä palaan!
Pidätelkää heitä!
Istu. Lepää.
- Olen lääkäri! - Auta häntä.
Auta häntä. Palaan pian.
Noin on hyvä.
Älä jätä meitä!
Irti!
Katso minuun. Kuuntele ääntäni.
Vauva on melkein täällä.
Vielä vähän. Pystyt siihen.
Ponnista.
Ponnista vain.
Kyllä!
Sinun täytyy ponnistaa. Ponnista!
Ponnista. Onnistuit melkein. Noin!
Uudestaan.
Hyvä, pärjäät hienosti.
- Tunnen pään. - Siirry. Huolehdin hänestä.
- Odota! Voin auttaa. - Autan lapseni maailmaan!
- Anna minun auttaa! - Sulje ovi!
Sulje se!
Olemme turvassa.
Ei hätää. Lapsi on tulossa.
Lapsemme on tulossa.
Lapsemme tulee.
Selvä.
Se on melkein täällä.
Siinä se on. Se tulee!
Se on poika.
Katso.
Poika.
Peitä hänet.
Mitä tapahtuu?
- Miksi he ovat niin hiljaa? - En tiedä.
Älä!
Älä tee sitä.
Ei hätää.
Sulje ovi.
Sulje se!
He toivat meille lahjoja.
- Tässä. - Mitä he tekevät?
He vain odottavat.
Mitä he odottavat?
En tiedä.
Käske heidät pois.
Pyydän.
Kiltti, käske heidät pois.
- Kiltti. - Hyvä on.
Lisää lahjoja. Katso.
Sinulle. Puhtaita vaatteita.
Ovatko he lähdössä?
Mitä?
Ei... He vain haluavat nähdä hänet.
Ei.
Häädä heidät.
En voi.
Kyllä voit! He jumaloivat sinua. He kuuntelevat sinua.
- Mikset tee sitä? - En halua heidän lähtevän.
Hän on kaunis.
- Anna minun pidellä häntä. - En.
Anna minun pidellä häntä.
- Anna minun pidellä vauvaani. - En.
- Anna hänet. - En.
- Olen hänen isänsä! - Olen hänen äitinsä!
- Anna minun... - Ei!
Ole kiltti.
Käske heidän lähteä.
Ei, ei.
Ei!
Anna vauvani!
Missä hän on?
Lopettakaa!
Ei! Se on lapseni!
Ei! Antakaa hänet...
- Halleluja! - Luojan kiitos!
Halleluja!
Te satutatte häntä!
Älkää!
Satutatte häntä!
Te satutatte häntä!
Missä hän on?
- Missä vauvani on? - Hän ei ole kuollut.
- Mitä? - Ääni-
huutaa yhä tullakseen kuulluksi, kovaa ja vahvasti.
- Kuunnelkaa. - Mitä?
Kuuletteko sen?
Ei! Ei!
Kuuletteko sen?
Se on elämän ääni.
Inhimillisyyden ääni.
Hänen huutonsa rakkaudesta!
Rakkaudesta teitä kohtaan!
Irti!
Te tapoitte hänet!
- Kuole, ämmä! - Likainen huora!
Lutka! Narttu!
Läski sika!
Senkin narttu!
Siitä sait, lumppu!
- Ämmä! - Tappakaa sika!
Älkää!
Lopettakaa! Pyydän!
Jättäkää hänet rauhaan. Mitä te teette?
Mitä he tekivätkään sinulle.
Mitä te teette?
He tappoivat lapseni!
Sinä tapoit hänet.
Tapoit hänet.
Olen pahoillani.
He halusivat nähdä hänet, koskettaa häntä,
ja sitten he...
Se oli...
Hirveää. Olen pahoillani.
Mutta emme voi...
Hän ei saa kuolla turhaan.
Ehkä tapahtunut voi muuttaa kaiken.
Kaikki.
- Mistä oikein puhut? - Meidän...
Sinun ja minun on annettava heille anteeksi.
He murhasivat poikamme!
Tiedän.
Olet järjiltäsi.
- Kuuntele minua. - Olet järjiltäsi.
Kuuntele heitä. He ovat pahoillaan.
He ovat syvästi pahoillaan.
Usko minua. Pyydän.
Meidän täytyy antaa anteeksi!
Meidän täytyy!
Ei!
Murhaajat!
Murhaaja!
Aika painua helvettiin talostani!
Ei, ei!
Älä lähde!
Kiltti!
Rakennamme sen uudestaan!
Älä jätä minua yksin!
Tänne! Hän meni alas!
Pysähtykää!
Älä!
Kiltti, älä!
Minä rakastan sinua.
Et ikinä rakastanut minua.
Rakastit sitä, kuinka paljon rakastin sinua.
Annoin sinulle kaikkeni!
Annoit sen kaiken pois.
Ei, ei.
Mikä sinä olet?
Minäkö?
Minä olen minä.
Sinäkö?
Sinä olit koti.
Mihin viet minut?
Takaisin alkuun.
Siinäkö se?
Kipu ei jatku kauaa.
Eniten minua satuttaa se, että en riittänyt.
Se ei ole syytäsi.
Mikään ei ikinä riitä.
En voisi luoda, jos niin olisi.
Ja minun täytyy. Sitä minä teen.
Sellainen minä olen.
Minun on yritettävä uudestaan.
Ei.
Päästä minut menemään.
Tarvitsen vielä yhden asian.
Minulla ei ole annettavaa jäljellä.
Rakkautesi.
Se on yhä tallella, eikö olekin?
Tee se.
Ota se.
Kulta?
Käännös: Irmeli Rapio