Älskling?
Åh, du skrämde mig.
Förlåt.
Det var inte meningen.
Var du ute?
- Varför väckte du mig inte? - Jag ville vara ensam.
Jag behövde rensa huvudet och sätta igång lite idéer.
Fick du igång dem?
Nej.
De kommer.
Oroa dig inte.
De kommer.
- Jag måste stinka. - Jag gillar det.
Jag borde duscha.
- Kan jag ta de här? - Jag gör det.
Perfekt.
- Du hade inte behövt göra det här. - Jag ville det.
Du har jobbat så hårt.
Ja. Det stämmer.
Vänta här.
Kom in. Varsågod.
- Hej. - Hej.
Herrn här började precis på sjukhuset och han trodde vi var...
- Vad gör du där? - Jag är ortopedisk kirurg.
- Verkligen? - Nu är det forskning och utbildning.
Forskning.
Ja. Jag vet, det är lite tråkigt.
Det är inte alls tråkigt.
Sitt en stund. Kan vi bjuda på nåt att dricka?
Nej. Det är bra.
Lite te?
- Lite te? - Nej, nej, nej. Jag...
- Jag vill inte vara till besvär. - Jo då.
En gäst som är läkare? Vem vet? Jag kanske ramlar ner för trappan.
Hoppas inte det!
- Jag går och gör lite. - Tack.
Ursäkta röran. Vi flyttar in efter flera månader med ombyggnationer.
Det är ett otroligt ställe.
- Min fru älskar att ha sällskap. - Din fru?
Jag trodde det var din dotter.
- Sätt dig. - Tack så mycket.
Hur gick det?
Bra.
Så var det ett fall, en operasångerska, närmare trettio.
Hennes lårben var vridet så mycket inåt att hon...
...inte kunde sära på knäna mer än 30 cm.
Verkligen?
- Tack. - Ni har uppgraderat.
- Var kom det ifrån? - Jag har alltid ett förråd.
Jag har aldrig smakat nåt sånt.
Den är svår att få tag I. Jag måste bjuda.
- Ska du inte ha? - Hon är inte den som dricker.
- Jag dricker. - Låt mig hälla lite I ditt te.
Jag är nöjd med te, tack.
Min vän doktorn ska publicera en forskningsrapport.
"Ska" är generöst. Jag har massor av forskning att renskriva.
Han kom hit för att göra det klart.
Och vad för er hit till oss?
De sa att jag kunde hyra ett rum här.
Han trodde vi var ett B och B.
Vi pratar alltid om att det är för stort för oss här.
Jag måste ge mig iväg om jag ska hitta...
Struntprat. Nej, det är sent. Stanna I natt.
Nej, det kan jag inte.
Snälla. Vi vill ha sällskap, visst?
Givetvis.
- Säkert? - Absolut.
Då hämtar jag resten av mina grejer.
Det är otroligt vänligt och generöst.
Jag lämnade det på...
- Hur är det? - Jag mår bra.
- Säkert? - Jag fick det I vrångstrupen.
Vi känner honom inte.
Han är läkare.
Han är en främling. Ska vi låta honom sova I vårt hus?
Vill du att jag ska be honom gå?
- Är det allt? - Det är allt.
Vi röker inte.
Det är smart.
Inne I huset, menar jag.
Förlåt.
Jag ska hämta sängkläder åt dig.
- Jag ska visa dig ditt rum. - Tack.
- Än en gång, ursäkta röran. - Tack. Jag uppskattar det här.
Åh, den! Jag älskar den.
Varför har du så många exemplar?
Jag skrev den.
Jösses.
Är det du?
Jag är en stor beundrare.
- Har du läst den? - Många, många gånger.
Dina ord har förändrat mitt liv.
Åh, förlåt. Du får säkert höra det för jämnan.
Faktiskt inte.
Och den.
Vad är det?
Försiktigt.
Den är väldigt, väldigt ömtålig.
Det var... en gåva.
En väldigt speciell gåva.
Är den från dig?
Nej.
När jag var yngre förlorade jag allt I en brand.
Jag beklagar.
Det är svårt att föreställa sig det.
Att förlora allt. Dina minnen, ditt arbete, din slitna tandborste.
Jag visste inte om jag skulle kunna skapa igen...
...tills jag hittade den här I askan.
Är det inte märkvärdigt?
Får jag bara...?
Den gav mig styrka att fortsätta igen.
Sedan träffade jag henne.
Dig.
Och hon blåste liv I alla rum.
Hon gjorde om allt.
Varenda detalj.
Själv?
Oj.
Så du är inte bara vacker.
Jag kom bara upp för att säga att jag ska gå och lägga mig.
Förlåt, det var inte...
Hur är det? Vill du ha vatten?
Hur mår du?
Jag kommer snart upp.
Säkert att du inte vill ha lite vatten? Bara lite.
Varsågod.
Sätt dig.
Är allt okej?
Han drack för mycket. Det ordnar sig.
- Vad är... - Låt honom vara I fred.
Okej... ut med det.
Ut med allt.
- God morgon. - God morgon.
Det luktar gott.
Vad hände I går kväll?
Jag kunde inte sova jag var så upprymd.
- Av vad? - Hans berättelser, hans hjärna.
Det är så inspirerande att prata med nån som uppskattar arbetet.
Jag älskar det du gör.
Givetvis gör du det. Jag vet.
Mår han bättre?
Ursäkta?
Mår han bättre?
- Är han okej? - Bara bra. Ett ögonblick.
Förlåt. Jag behöver eld.
Oroa dig inte. Jag går ut med den.
- Morron. - God morgon.
Hur mår du?
Underbart.
Är du helt återställd?
Återställd?
- Morron! - Morron!
- Kunde du sova? - Som en bebis!
Verkligen livfulla drömmar. Det måste vara luften.
Jag är förvirrad.
- Vem är det? - Jag tar det.
Nej. Jag öppnar.
- Väntar ni gäster? - Vi får inga besökare här.
- Det skulle göra mig galen. - Jag vet.
- Hej. - Hej.
- Kan jag hjälpa dig? - Du kom!
Min bättre hälft.
- Kan du inte fimpa? - Jag drar inte ner det.
Trevligt att ses.
- Nöjet är på min sida. - Kom in.
Jag insåg inte att du var gift.
Jaså?
Frukost!
Jag tar hennes väska.
Det bränner vid!
Nej!
- Åh, förlåt. - Jag tar det!
Jag öppnar fönstren.
Låt mig titta på det.
- Gick det bra? - Jag tror det.
Det ordnar sig. Is.
Is!
Så dumt.
Det är inte farligt. Det ser bra ut. Du blir bra.
- Jag är verkligen ledsen. - Oroa dig inte.
- Så trevligt att ses. - Trevligt att träffa...
...dig.
Jag hade gett upp romantiken. Jag började vänja mig att vara ensam.
Tack.
Men så... det bara hände för oss.
Jag såg henne och jag visste...
...att hon var kvinnan jag ville dela resten av mitt liv med.
- Ögonblicklig kärlek. - Samma här.
Javisst.
Vad? Hur kunde jag motstå honom?
Du tror mig, eller hur?
Kom. Sätt dig.
- Så du tvivlade aldrig? - Det är sant.
- Jaså. Lägg av. - Vad?
- Hade du inga tvivel? - Nej! Inga alls.
Ni förstår er på den sortens relation, eller hur?
Det måste ni.
Ni är så olika. Det måste ha varit det som förde er samman.
Du är så vacker. Kom hit.
Och sedan kom barnen och rörde till allt.
- Har ni barn? - Två.
- Pojkar. - Tjusigt.
Det här är min äldste.
Låt mig se.
- Och sedan hennes älskling. - Tyst med dig.
Åh, fantastiska ögon.
Och ni två?
Har ni barn?
Inte än. Men vi vill ha det.
Jaha, vad väntar ni på? Avsluta frukosten och sätt igång.
Nåja... jag vill göra färdigt huset och...
...han jobbar på ett nytt verk.
Åh, så du skriver igen?
- Det är underbart. - Äntligen, eller hur?
Ja.
Åh, nej. Vi är I vägen.
- Det är det sista vi vill... - Nej, inte alls.
Ni får gärna stanna så länge ni vill.
Det är väldigt vänligt.
Nej, vi kan inte tränga oss på.
Raring, de har gott om utrymme.
Har ni telefon? Jag saknar täckning.
- Vi vill ha det så. - Ring honom inte varje dag.
- Det finns en I köket. Jag kan visa. - Nej, det går bra.
Kan vi koppla av över helgen?
Jag vill att han vet att vi är okej. Bara ett kort samtal.
Vad är fel?
Varför gjorde du det utan att fråga mig?
- Gjorde vad? - Erbjöd dem att stanna.
Det är väl ingen stor grej.
- Det är märkligt. - Vad?
Visste du att han hade en fru?
Hur går skrivandet?
Jag njöt faktiskt av att inte tänka på det.
Men nu när jag tänker på det borde jag gå och göra nåt åt det.
Du.
Jag borde verkligen jobba.
Lemonad!
Hoppsan.
Försiktigt.
Tänkte att du ville ha lite.
Ja, tack.
Hemligt familjerecept.
Vilken del? Citronerna?
Hur är det med handen?
- Det gör fortfarande ont. - Jag är ledsen.
Det var inte ditt fel.
Du har inte några värktabletter?
Säger du sanningen?
Jag har inga. Jag är ledsen.
Okej.
Är du inte törstig?
Jo.
Nu fattar jag.
- Den är stark. - Jag är på min andra.
Det är otroligt att du gjort allt själv.
- Varför? - Det är mycket.
Ja, vi tillbringar all vår tid här.
Jag vill skapa ett paradis.
Och jag älskar jobbet.
Och det är utsökt.
Tack.
Visar du mig runt?
Visst.
Jag vill tacka för er gästfrihet.
Din make har varit...
...så generös.
Det var så lite.
Då så...
...var börjar vi?
Det här var den svåraste delen.
Det var så skadat. Trappstegen var borta, räcket, även takfönstret.
Jag skaffade nytt material, men jag försökte spara...
Är inte det svårare än att börja från början?
Hur menar du?
Varför byggde ni inte ett nytt hus?
Det är...
Det är hans hem.
Du älskar honom verkligen.
Får jag fråga en sak?
Varför vill du inte ha barn?
Ursäkta?
Jag såg hur du reagerade tidigare.
Jag vet hur det är I början...
...man tror att man har all tid I världen.
Du vet, du kommer inte att vara ung för alltid.
Skaffa barn.
Då skapar ni nåt tillsammans.
Det får ett äktenskap att hålla. Allt det här är bara...
...dekor.
Åh, du vill ha barn.
Är det han?
- Jag ska återgå till arbetet. - Varför sa han då...?
Förlåt?
Var jag för framfusig? Jag är det ibland.
Varje förhållande har sina sidor.
Och med en hel generation mellan er, jag kan bara föreställa mig.
Är det där han arbetar?
- Det är privat. - Kan jag inte bara få ta en titt?
Han vill inte att nån är där utan honom!
Oj, du älskar honom verkligen.
Gud hjälpe dig.
Vart ska du?
- Jag går ut med honom. - Vi ska på hajk.
Hajk?
- Jag på hajk! - Bara en kort.
Gå långsamt.
Ja, så långsamt att min cigg inte brinner upp för fort.
- Ni vill inte komma med? - Nej, vi måste tvätta.
Du visar mig var, eller hur?
- Vilken väg? - Det spelar ingen roll.
Grabbarna har blivit bra kompisar, visst?
Min är vanligtvis inte så naturintresserad.
Jag antar att du inte har kommit till den här delen än.
Den är så tung.
Det är många verktyg.
Jag tar den.
- Vilken är vilken? - Den vänstra.
Åh, den är full.
Åh, vänta!
Jag hjälper dig.
Åh, nej. Så det är problemet.
Du måste anstränga dig mer än så här.
Förlåt.
Tro mig, när de blir äldre...
...måste man upprätthålla intresset.
Han är inte gammal...
Hur fungerar den biten?
Jag är inte...
...bekväm med att prata om sånt.
Jag försöker bara hjälpa till.
Jag menar...
...se på dig.
Om han inte är på dig hela tiden beror det på hans ålder eller...
Eller vad?
Vet du vad? Glöm det.
Jag har inte med det att göra.
- Jag är lite påverkad. - Säg det nu.
Nej, seriöst. Han älskar dig fortfarande.
Jag ska fräscha upp de här.
Hallå?
Jag sa ju att ingen får vara här utan honom.
Den är fantastisk. Vad är det?
Vi måste verkligen gå.
- Snälla? - Jag vill bara titta på den.
Du måste gå.
Jag vet inte varför du gör en så stor sak av det.
De är tillbaka.
- Den här vägen. - Raring?
- Jag hämtar vatten. - Hur är det?
Ditt jäkla rökande.
Här.
- Är du okej? - Det började precis.
Kom, vi hämtar din medicin.
Om jag ville ha ett tredje barn...
Du överansträngde dig nog.
Det var intensivt.
- Han berättade nåt helt otroligt. - Diskhon sitter inte fast än.
Vad?
Hallå, vänta.
Har det hänt nåt?
Vad?
Vad är det? Vad?
Han har en av de där bilderna på dig I sin väska.
- Vad gjorde du I deras väska? - Det spelar ingen roll.
Han råkade inte bara hitta oss.
- Han är ett galet fan. - Jag vet.
- Ursäkta mig? - Han berättade det på vår promenad.
Han är döende.
Det är därför han kom hit.
Han ville träffa mig innan han dör.
Varför berättade han inte det för oss?
- Varför ljuga? - Jag vet inte.
Han är en stolt man.
Jag beundrar det.
- Vad har du gjort? - Jag är så ledsen.
Vi är ledsna båda två. Jag berättade en sak och...
...så föll den ur min hand.
- Vi hittar en annan. - Vi kan betala.
Tyst!
Förlåt att jag skrek. Jag behöver vara ensam.
Det var en olyckshändelse.
Det är bäst att ni ger er iväg.
Vi bad om ursäkt.
- Raring, reta henne inte. - Vad mer ska jag säga?
Bara... det är okej.
Snälla.
Snälla!
Vad gör du?
De kommer aldrig in hit igen.
Oroa dig inte, jag sparkar ut dem.
Vart ska de ta vägen?
Behöver du nåt?
- Är ni klara? - Vad menar du?
Vi vill att ni åker.
Vi? Eller du?
- Jag har verkligen försökt... - Du...
Jag måste titta till min make.
Hallå?
Hallå!
Var är alla?
Hejsan.
Vem är du?
Vem är du? Vad gör du här?
Vad gör vi alla här, va?
Var är min mamma?
Hon är... Vänta här.
Snygg utsikt.
- Har du bjudit hit din son? - Vad gör du här?
- Jag försökte ringa. - Vad är det?
Han hittade testamentet. Han är helt utom sig.
Ursäkta, men vad det än är får ni avsluta...
- Är han här? - Åh, nej.
- Vem är det? - Pappa!
Du sprang direkt till mamsen.
- Du borde inte vara här. - Var är pappa?
Vem är hon?-Vem är du?
- Han vill inte träffa dig. - Det är inte sant.
- Pappa! - Grabbar?
- Varför är du här? - Vet du vad du skrivit under?
- Ja. - Gå och lägg dig.
- Du sa att du berättade. - Det sa jag inte.
- Du ville det här! Hur kunde du? - Det finns goda skäl.
- Jag pratar med honom. - Jag gör det.
Du har rätt, jag borde ha berättat det själv.
Jag är ledsen. Jag lovar dig att jag tänkte på er.
- Sluta! På vad som är bäst för alla. - Lyssna bara på pappa.
Det är en stiftelse. Ni måste besluta utgifter tillsammans.
Det fungerar inte. Ska jag be om lov när jag ska pissa?
Det tvingar er att samsas. Det är det viktiga.
- Hon håller alltid med honom. - Du lyssnar inte!
Jag vill hjälpa er båda.
Hjälpa? Du vill bestämma vad jag får göra.
Det är inte rättvist!
Du tror aldrig på mig. Gör det inte, pappa, de hatar mig!
- De hatar inte dig. - Vi älskar dig.
- Du är min son. - Behandla mig som en då!
Sönerna är här.
- Jag kunde inte stoppa dem. - Jag vet.
- Om du inte slösade bort allt. - Tyst!
Då var det dags igen. Han tål inte motgångar.
- Vi diskuterar det utanför. - Jag vill prata om det nu.
- Jag vill prata nu. - Tyst!
- Behöver du pengar får du det. - Inga sketna växelpengar!
Rör mig inte!
Lugna dig.
Är du poeten? Den store författaren?
Du vet ingenting. De ljög för mig, de rånade mig.
Jag vet inget om det, men kan du lugna dig?
Kan du det?
Tack.
Du kan sitta där inne.
Vi sätter oss och pratar.
Mamma, pappa dör och allt han bry sig om är hans jäkla pengar!
- Nej! Sluta! - Grabbar, sluta!
Se på pappa! Se vad du gjorde!
Sluta!
Hör ni! Sluta!
Sluta! Snälla!
Kan du andas? Andas.
- Kom hit! - Vänta! Stanna!
- Vad är det? - Sluta!
Nej! Sluta!
Nej!
Nej! Nej!
Släpp!
Res dig.
Hallå... res dig!
Sluta filma. Res dig.
Res dig. Se på mig!
Nej. Det är inte mitt fel.
Det är inte mitt fel. De älskade aldrig mig.
De älskade alltid honom mer. De lämnade alltid mig.
Säg bara att du förstår.
Säg att du förstår.
Du måste förstå.
Vad har du gjort med din bror?
Min lilla älskling.
Vad gjorde du?
Du gjorde det här.
Vakna! Gör något! Hjälp honom!
Handdukar. Handdukar.
- Försiktigt nu. - Far...
Läkaren. Hämta honom.
- Kom snabbt! - Vad?
- Vad händer? - Han blöder.
- Det är illa! Riktigt illa. - Han vaknar inte.
Försiktigt! Tappa honom inte.
Jag ringer från sjukhuset.
Håll upp hans huvud.
- Stanna hos mig. - Vi behöver honom.
Lås dörrarna. Jag är snart tillbaka.
Lämna mig inte!
Hej.
Lämnade de dig ensam?
Du förstår väl.
Lycka till.
911, vad har inträffat?
Är du okej?
- Han var här! - Jag vet. Polisen körde mig hem.
- De hittar honom. Gjorde han dig illa? - Nej.
Inte? Okej.
Okej, sätt dig.
Låt mig hämta lite vatten åt dig.
Här.
Det är okej.
Det ordnar sig.
Vad hände på sjukhuset?
Jag höll pojkens hand... när han dog.
Åh, så hemskt.
Hur är det med dig?
Jag är utmattad.
Jag behöver en varm dusch.
Kommer du?
Ja.
Vad är det?
- Jag kommer strax. - Säkert?
Ja.
Här inne?
Ja, rakt fram I köket.
De kom tillbaka snabbt.
- Vad gör de här? - De hade ingenstans att vara så jag...
...lät dem bjuda in lite släkt och vänner.
Jag går och pratar med dem.
- Jag beklagar. Jag beklagar er sorg. - Tack.
Ni är så välkomna allihop. Varsågoda, känn er som hemma.
Jag beklagar.
Ska vi skåla.
- Ja, det gör vi. - Se till att alla har nåt.
Kan du säga nåt? Han respekterar verkligen dig.
- Självklart. - Tack.
Alla.
Hur ska man börja för att förstå er smärta?
Förälderns uppoffringar.
Här.
Alla dessa år med... oro.
År som dagar, dagar som timmar, timmar som sekunder.
Men I varje sekund...
...ett oändligt mått av kärlek.
Och nu...
...plötsligt...
...tycks det inte finnas nåt att älska.
Bara ett ofantligt och...
...ljudlöst mörker.
Men... frukta inte.
Där inifrån kommer en röst som kämpar för att bli hörd.
Hög och stark.
Lyssna.
Herregud.
Hör ni?
Hör ni det? Det är ljudet av liv. Det är ljudet av mänsklighet.
Det är er sons röst.
Hans rop efter kärlek.
Hans kärlek till er.
- Tack. - Ingen orsak.
Bravo!
Tack, alla, för att ni kom hit och var med oss I kväll.
Min make och jag är så rörda.
Vi förlorade vårt barn idag.
Jag bara...
Det är så overkligt, för några timmar sedan stod han där och...
...jag höll honom I mina armar.
Han var så full av liv. Det var han alltid.
Hej.
Tack.
- Var ska jag ställa det här? - Här inne.
Nu vandrar han inte mer.
Jag ska aldrig hålla honom igen. Han kommer aldrig...
...att skratta igen.
Jag vill bara tacka er alla för att ni är här.
Det betyder så mycket.
Vad ska jag säga?
Jag vill bara tacka vår käre värd för hans gästfrihet...
- ...i vår tid av nöd. - Självklart.
Så jag ber...
...att få skåla för er vänlighet.
Ursäkta mig.
Du behöver inte göra det.
Jo, jag vill.
Jag älskade min son.
Jag älskade honom.
Det är så overkligt.
Jag borde inte hylla honom. Han skulle säga...
Förlåt, jag kan inte.
Kan nån vara snäll...
Kan du säga nåt?
Jag är...
För ditt barn.
För båda era barn. Kom.
Glöm inte den som fortfarande är kvar ute I vildmarken.
Vart än han går, var än han är...
Välkommen. Gör oss sällskap.
- Jag ställer det här I köket. - Ja, där.
Må han finna vänlighet, medkänsla...
- Jag väntar här. - Jag är strax tillbaka.
- Hur är det? - Bra, efter omständigheterna.
Ursäkta. Kan ni gå ner? Diskhon är inte helt fäst än.
Åh, förlåt.
Det är glas där.
Det var så vackert, visst?
Det är okej.
Kan jag låna er telefon?
Visst. Den är I köket.
Nej, det är...
Ursäkta mig?
Vart tog du vägen?
Jag var bara I...
Jag beklagar...
...igen.
Jag vet.
- Jag kan inte förstå... - Nej.
Man kan inte förstå hur det känns om man inte själv har barn.
Man ger och man ger och man ger och...
...det...
...räcker aldrig.
- Jag förstår. - Gör du?
Varför sätter du inte på dig nåt anständigt?
Hallå!
Ni får inte vara här.
- Förlåt? - Ni måste gå.
- Ett ögonblick bara. - Det är vårt rum!
Det är okej.
Det är ert rum.
Kom, vi hittar ett annat ställe.
Ursäkta.
Jag bara utforskar.
Ursäkta.
Kan ni vara vänliga och gå ner?
- Den här vägen? - Ja.
Visst.
Vad är...?
Vad gör du?
Det är lugnt. Jag försörjde mig I college på det här.
Men varför målar ni mitt hus?
Han var så snäll mot alla, det var det minsta vi kunde göra.
Sluta!
Båda två. Sluta.
Inga problem.
Givetvis. Det som är mitt är ditt.
Där är du! Min gudinna. Kom.
Snälla, gör lite plats åt henne. Tack.
Du måste höra berättelserna.
- Alla människor! - Jag vet. De lättar bara på trycket.
De målar vårt hus!
Gick det bra?
Jag bad dig sluta dricka.
Jag fixar det.
- Servetter! - Jag har några.
- Gick det bra? - Det gick inte så bra för stolen.
Efter några dagar med min mor...
Snälla! Gå ner därifrån.
Förlåt.
Ursäkta mig.
- Vad är hennes problem? - Jag vet inte.
Vi har inte träffats. Jag har känt familjen flera år. Och du?
Det är mitt hus.
Det är ett vackert hem. Ska vi ta en promenad?
- Vad? - En promenad. Med mig.
Nej.
Snälla!
- Ta mitt nummer. - Nej, jag vill inte ha det.
Vad säger du? Du känner mig inte. Ta mitt nummer.
- Låt mig vara! - Varför?
För jag känner dig inte.
- Gå ner därifrån. - Varifrån?
- Du vet inte vad jag kan göra för dig. - Jag vill inte ha nåt av dig.
Fräckt.
Låt mig vara.
Vet du vad? Försvinn ur min åsyn. Du är en arrogant fitta.
- Diskhon, det är inget fel på den. - Den är helt okej.
Nej, sluta. Gör inte så. Sluta!
Sluta göra så! Sluta, sluta!
Ut med er! Ut med er, allesammans!
Vad hände?
De lyssnar inte!
Det är okej. Vi fixar det. Det går att laga.
Vi blir straffade.
Gå inte. Vi stänger av det.
En sån ära. Vi ska inte glömma det ni gjort.
Vart tar ni vägen?
De har gått.
Kom, vi går och lägger oss. Gör inte det där.
Gör inte vad?
Städa upp deras röra.
Vi gjorde nåt bra.
De behövde en plats att fira livet. De behövde ikväll.
Hur är det med det jag behöver?
En pojke dog här idag. Jag torkade upp hans blod.
- Och du övergav mig. - Nej, jag övergav dig inte.
De förlorade precis en son. De förlorade... två söner!
Jag hjälpte dem. Det handlar inte om oss utan om dem.
Nej! Inte om dem, utan om dig.
Det handlar alltid om dig och ditt arbete.
Tror du det där hjälper dig att skriva?
Ingenting gör det!
Jag har byggt om hela huset, från vägg till vägg!
Du har inte skrivit ett enda ord!
Jag vet! Jag vet! Förlåt! Jag kan inte skriva!
Jag kan inte tänka. Allt jag försöker göra är att föra in liv I huset!
Öppna dörren till nytt folk, nya idéer.
Du tycker att du inte kan andas? Jag är den som kvävs här!
Medan du låtsas att det inte är fel på nåt.
"Allt ska bli bra, du kommer att bli bra."
Vet du vad? Livet blir inte alltid som man tänkt sig.
Du har rätt.
Mitt blev inte det.
Ursäkta mig.
Du pratar om att vilja ha barn...
...men kan inte ens knulla mig.
Jag är med barn.
Vi ska ha en bebis.
Jag menar allvar.
Hur kan du veta?
För jag vet.
Jag är med barn.
En bebis...
- Är du lycklig? - Lycklig?
Det är den mest...
...underbara gåvan.
Vad?
Penna... penna... penna.
Vad gör du?
Jag skriver.
- Vad? - Skriver.
I går kväll, alla människor.
Deras smärta. Kärleken bakom smärtan. Och...
...du.
Vi.
Och nu då.
Livet.
Det kommer till mig. Det är...
Jag vet vad jag vill säga. Det är bara att hitta orden.
Fantastiskt.
Nåja, jag ska inte...
Jag vill inte avbryta. Jag ska bara...
...ta hand om apokalypsen.
Du.
Jag älskar dig.
Den rörde sig!
Vad är det?
Är det klart?
Jag gjorde klart det.
Får jag?
Det är vackert.
Verkligen?
Varför gråter du?
Det är bara... väldigt mycket.
Tycker du att det är bra?
Det är perfekt.
Men I så fall...
...vad är det frågan om?
Kommer jag att förlora dig?
Aldrig.
Hallå?
Hej.
Ja?
Verkligen?
- Verkligen. - Vem är det?
Ett ögonblick. Vänta lite. De älskade det.
Vem gjorde det?
Vad? Ja, jag finns här, beredd.
Är du där? Hallå?
- Vem var det? - Min förläggare.
- Har hon läst det? - Ja, givetvis. Hurså?
Ja.
Hej, igen.
Press? Du vet hur jag känner för det.
Helst inte. Men om du tycker det är ett måste.
Jag finns här. Och väntar.
Oj, fantastiskt!
Ja, vi firar.
På en dag, vartenda exemplar sålt.
Du är så vacker.
Slå dig ner. Jag hämtar allt.
Det ser inbjudande ut.
- Låt mig hjälpa dig. - Nej, sätt dig.
- Nej, jag hjälper till. - Okej.
Tar du in brödet?
Okej.
Nej. Snälla. Får jag träffa honom?
Ursäkta, jag har en fråga.
Vad gör du?
- Vilka är de? - Jag vet inte.
Snälla ni. Vänta.
Vad vill de?
Jag vet inte. De har kommit för att träffa mig.
Snälla! Jag vill bara ta ett foto med honom.
Han är snart tillbaka.
Håll det varmt. Jag kommer strax in.
Du hade en fråga. Vad var det?
Som jag sa, vi alla har rest långt och jag känner att...
...alla dessa ord...
...det känns som de var skrivna för mig.
Givetvis var de det.
Min gudinna! Kom hit.
Kom.
- Nej, låt mig vara! - Låt henne vara. Tack.
De älskar det. De förstår det. Men det påverkar alla olika.
Det är märkligt. Kom, de vill träffa dig.
Nej, jag vill inte. Kom in.
Men de har rest så långt.
Se på mig!
Jag ska föda vårt barn. Varför räcker inte det?
Givetvis räcker det.
Jag ska ingenstans. Jag är här, med dig.
Jag vill vara ensam med dig.
Jag är med dig.
Ett ögonblick bara.
Kom. Snabbt.
Ge inte upp. Håll dig.
Det finns säkert en toalett I närheten.
Ursäkta mig.
- Vet du var toaletten är? - Ni måste gå.
Vart ska jag gå?
Jag vet inte men ni får inte vara här.
Men min son, han...
Okej. Följ med mig.
Tack. Jag kommer tillbaka och städar.
Öppnade du den här?
Så där. En liten stund till bara.
Vi ska se till att få dig torr.
När ni är klara vill jag att ni går ut igen.
Vad gör du?
Kan man få vara I fred?
Vänligen?
Sir?
Jag har väntat länge. Ursäkta mig.
- Vänta på din tur, damen. - Nej.
- Hur kom ni in här? - Kan du ta en bild på oss?
- Jag kan ta den. - Tack.
- Okej, ner på golvet. - Det är vackert.
Rör inte det!
- Det är så organiskt. - Hallå, sluta knuffas!
Alla ni måste gå ut.
Hallå!
Sir!
Jag ska bara lägga mig en stund. Jag mår inte så bra.
Nej, du kan inte ligga här.
- Varför? Är det ditt rum? - Jag bor här. Det är mitt hus.
"Mitt hus?" "Mitt hus?"
Poeten säger att det är allas hus!
Mat och dryck, mina vänner.
Jag tror det är... Ja, där borta.
Hallå!
Sluta! Ni allihop.
- Kolla skåpen. Och kylen! - Vad gör ni?
Åh... underbar!
Nej! Nej! Den är inte till dig.
Han sa åt oss att dela.
Men den är inte din!
De är hungriga och törstiga. Varsågod.
Nu kan ni ta...
...frukten och osten och pickels.
Akta era ryggar.
Ställ den där borta. Och den ska vara där borta.
- Det ser bra ut. - Jag skär upp den.
- Du kan sitta här, sir. - Det blir inga foton, bara autografer!
Du skriver så vackert.
Vad är det här? Vad gör du?
Jag visar dem min uppskattning.
Åh, hej.
Åh! Mitt geni.
Se på dig.
Den andra upplagan är här. Du skulle ha sagt nåt om allt folk.
- Har du träffat min... - Där är hon.
Inspirationen.
Ärligt talat.
Jag oroade mig lite för honom, undangömd här med dig.
- Tänk om du skulle sluta skriva. - Givetvis inte.
Men vad du än gjorde så var det värt det.
Och se på dig. Du är färdig att brista!
Hur känner du dig? Varm?
Det är varmt här inne. Stekhett.
- Jag har den här. - Ja. Ursäkta mig?
Låt mig se. Ta ut den!
Det är exakt det jag ville ha.
- Originalet, var är det? - Där på skrivbordet.
Jag har det!
- Jag har det. - Jag tar det, tack.
- Nej, det är okej. - Rör det inte!
- Det är bra. - Rör det inte!
Släpp det!
Vänta, vänta! Lugn, lugn.
Jag försöker sätta det I ramen.
Okej, jag gör det.
Stanna. Ge tillbaka den.
- Ge tillbaka den. - Jag måste ha nåt från honom.
Den här är min!
Du gjorde det! Nu måste jag hitta nåt annat!
Ut härifrån! Allihop!
Sluta! Det tillhör inte er!
- 911, vad har inträffat? - Kan ni hjälpa mig?
- Vad har inträffat? - De stjäl allt!
Tack.
Jag använde den!
Det är okej. Dela med dig, som poeten sa.
Ja... dela med dig.
Det är inte rätt.
Titta, han märkte dig. Han märkte dig.
- Jag också. Snälla. - Okej.
- Tack så mycket. - Sluta!
Sluta! Sluta röra honom!
De förstör allt.
Det är bara saker. De kan ersättas. Oroa dig inte.
- Förlåt. Bara några bilder. - Givetvis.
Titta I kameran och se till att du får med honom.
Då var det dag. Nej!
- Nej, gå inte! - Snälla, bara en till!
Ni får gärna nåla fast era tack på dörren.
Hans ord är era.
Se dig för när du går ner.
Nästa. Stig fram.
- Hans ord är era. - Tack.
Fäst era tankar på väggen.
Stig fram.
Hans ord är era.
Nästa.
Där är du!
Var har du gömt dig?
Varför gör ni det?
Det bevisar att vi var här.
Släpp mig!
Jag ska döda dig!
- Akta din rygg. - Släpp fram mig.
Nej! Gör det inte.
- Släpp! - Nej, du får inte gå! Han älskar dig!
Jag fixar det. Vart ska du? Gå inte.
Du vill inte ha mig här.
- Kom hit. Titta här. - Jag kan inte.
Hör på, jag måste berätta nåt.
Vad?
Barnet? Barnet?
Kom.
Lås bakdörren!
Vi behöver utrymme! Vi behöver utrymme!
Vänta här. Jag är strax tillbaka.
Backa! Backa undan! Ge oss lite utrymme!
- Polis! - Hjälp mig!
- Hjälp mig. - Mot väggen!
Nej, snälla. Mitt barn!
Släpp henne! Släpp!
Undan!
Tjing för den!
Vart ska du, va? In med dig!
Hjälp oss, snälla!
Håll tyst!
- Hur mår ängeln? - Angripen
Kolla gojen.
Undan!
- Jag gjorde inget! - Gå in där!
- Tyst! - Var tysta.
Inspirationen!
Var har du gömt dig?
Döda henne.
På knä!
Okej, sex till.
Skingra er!
Stilla!
Åh, nej. Kom.
Är du skadad?
Bebisen...
Sjukvårdare!
Den här vägen. Skynda. Den här vägen, sätt fart!
Älskling! Det är jag! Det är jag!
Vad händer?
Jag vet inte. Jag måste föra dig I säkerhet.
- Där. - Nej, nej.
- Ut! - Det är för farligt. Kom. Tyst.
Den här vägen.
- Dörren! - Nej, den här vägen.
Det är han! Det är poeten!
Han har inte övergivit oss trots allt!
Vi måste skynda oss. Håll dig nära.
Vi behöver pengar! Vi behöver äta! Snälla!
Backa! Backa! Jag kan inte! Jag kan inte!
Jag är ledsen. Jag kan inte!
Jag kommer inte att glömma er.
Poeten, här borta! Kom!
Här uppe! Här uppe!
Där uppe! Där uppe.
Här. De skyddar oss.
Kom. Jag har dig.
Ta tag I handen.
Backa undan! Jag kommer tillbaka!
Håll tillbaka dem!
Sitt här. Vila.
- Jag är läkare! - En läkare? Hjälp henne.
Hjälp henne, snälla. Här. Jag är strax tillbaka.
Det är bra.
- Lämna oss inte! - Släpp!
Titta på mig. Lyssna på min röst.
Bebisen är snart här.
Bara lite till. Du klarar det här.
Krysta.
Krysta bara.
Ja! Ja!
Du måste krysta. Krysta!
Krysta. Krysta. Du är nästan klar. Ja!
Gör det igen.
Ja... du klarar det jättebra.
- Jag känner huvudet. - Undan. Jag har henne.
- Vänta! Jag kan hjälpa till. - Jag föder mitt barn!
- Låt mig hjälpa till! - Stäng dörren!
Stäng den!
Vi är säkra här. Det är okej, vår bebis kommer.
Vår bebis kommer. Vår bebis kommer.
Vår bebis kommer.
Den är nästan här.
Den är här, den kommer. Den kommer!
Det är en pojke.
Det är en pojke, titta.
Det är en pojke.
Svep in honom.
Vad händer?
- Varför är de så tysta? - Jag vet inte.
Nej!
Gör inte det.
Det är okej.
Stäng dörren.
Blockera den!
De kom med gåvor till oss.
- Här. - Vad gör de?
De bara...
...väntar.
Väntar på vad?
Jag vet inte.
Få dem att gå.
Snälla.
Snälla, gör det.
- Snälla. - Okej, okej.
Fler gåvor. Titta. Titta.
Till dig. Rena kläder.
Går de iväg?
Vad?
Nej... de vill bara se honom.
Nej.
Få dem att gå.
Jag kan inte.
Jo, det kan du! De avgudar dig. De skulle lyssna på dig.
- Varför inte? - Jag vill inte att de går.
Han är vacker.
- Låt mig hålla honom. - Nej.
Okej, låt mig hålla honom.
- Låt mig hålla mitt barn. - Nej.
- Låt mig hålla honom. - Nej.
- Jag är hans far! - Jag är hans mor!
- Låt mig... - Nej!
Snälla?
Snälla, få dem att gå.
Nej. Nej.
Nej!
Ge mig mitt barn!
Var är han?
Vänta! Sluta!
Nej! Det är mitt barn!
Nej! Nej! Ge tillbaka mitt...
- Halleluja! - Gud ske lov!
Halleluja!
Ni gör honom illa!
Snälla! Snälla! Snälla!
Ni gör honom illa!
Ni gör honom illa! Ni gör honom illa!
Var är han?
- Var är mitt barn? - Han är inte död.
- Vad? Var är han? - En röst...
...skriker fortfarande för att höras, högt och starkt.
- Lyssna. - Vad?
Hör du det?
Nej! Nej!
Hör du det?
Det är ljudet av liv!
Ljudet av mänsklighet!
Hans skrik efter kärlek!
Hans kärlek till dig!
Låt mig vara! Låt mig vara!
Ni dödade honom!
- Dö, fitta! - Smutsiga hora!
Slyna! Bitch!
Feta gris!
Din slyna!
Där har du, hora!
- Fitta! - Döda grisen!
Snälla!
Snälla, sluta! Sluta, snälla!
Gå undan. Låt henne vara. Vad gör ni?
Titta vad de har gjort med dig.
Titta vad de har gjort.
Vad gör ni?! Vad gör ni?!
De dödade mitt barn!
Ni dödade honom.
Jag är så ledsen, så ledsen.
De vill bara se honom, de vill bara röra honom, och sedan...
Det var...
Det är fruktansvärt. Jag är ledsen. Jag är så ledsen.
Men vi får inte...
Men vi får inte låta honom dö förgäves. Vi får inte.
Kanske kan det som hände förändra allt.
Alla.
Vad pratar du om?
Du och jag, vi måste hitta...
...ett sätt att förlåta dem.
De slaktade vår son!
Jag vet. Jag vet.
Du är galen.
- Hör på mig. - Du är galen.
Lyssna på dem. De är så ledsna.
De är verkligen ledsna.
Lyssna. Lita på mig. Snälla.
Vi måste förlåta dem. Vi måste förlåta dem!
Snälla. Snälla! Vi måste!
Nej!
Mördare!
Det är för helvete dags att försvinna...
...från mitt hus!
Nej! Snälla! Gå inte!
Snälla! Jag ber!
Fly inte! Vi bygger upp det!
Nej! Lämna mig inte ensam!
Den här vägen! Hon gick ner här!
Sluta! Sluta! Vänta. Vänta.
Nej! Nej! Nej!
Snälla, gör det inte.
Jag älskar dig.
Du älskade aldrig mig.
Du älskade bara att jag älskade dig.
Jag gav dig allt!
Du gav bort allt.
Nej. Nej. Nej.
Nej, nej, nej. Nej!
Vad är du?
Jag?
Jag är jag.
Du?
Du var hemma.
Vart tar du mig?
Början.
Är det allt?
Det gör inte ont så länge till.
Det som gör mest ont är att jag inte räckte till.
Det är inte ditt fel.
Inget räcker nånsin till.
Jag skulle inte kunna skapa om det var så.
Och det måste jag. Det är vad jag gör.
Det är... vad jag är.
Och nu måste jag pröva allt en gång till.
Nej.
Låt mig bara gå.
Jag behöver en sista sak.
Jag har inget kvar att ge.
Din kärlek.
Den finns kvar, eller hur?
Sätt igång.
Ta den.
Älskling?
Undertexter: Peter Simons