Vi burde ikke være her når det blir mørkt.
Sett fellen ved hulens åpning, takk.
Trenger du en lege?
Jeg er en lege.
Det er imponerende, synes du ikke?
Vampyrflaggermus veier nesten ingenting, men kan ta en skapning nesten ti ganger så stor.
Jøss.
- Hva bruker du som agn? - Melder du deg frivillig?
Jeg drar.
Betal meg nå. Før solen går ned.
Gi meg den bushcrafteren på beltet ditt og vi har en avtale.
Kom igjen.
Beveg dere!
Burde kunne ta bedre vare på deg her.
Alle er her for å hjelpe deg.
Michael, dette er Lucian. Lucian, Michael.
Michael vet mer om dette stedet enn meg.
Lek pent.
- Hallo. - Hei, Milo.
Jeg heter Lucian.
Personen som var her før var Milo.
- Nei. - Han var også den nye Milo.
Og før ham var den andre nye Milo. Jeg husker ikke engang den første Milo.
- Hvor lenge har du vært her? - Så lenge jeg kan huske.
- Og du er fortsatt ikke kurert? - Det finnes ingen kur.
Det er noe som mangler i vårt DNA.
Som en brikke i et puslespill. Og inntil de finner det,
så er den eneste måten å holde seg i live på, et oljeskift tre ganger om dagen.
Hva ville du gjort hvis du kunne vært normal?
Bare for en time?
- Jeg tenker ikke på det. - Hei, se på misfostrene! Se på dem!
Best å ikke være ute når elevene kommer ut.
I likhet med de originale Spartanerne, er vi de få, mot de mange.
Milo?
Sykepleier?
Greit...
Lucian.
Lucian!
Med en av disse?
Det tok et team av forskere for å bygge den maskinen, og du fikset den med en kulepenn?
Det er en skole for begavede barn i New York.
Jeg tror jeg kan få dem til å gå med på å dekke undervisningen din,
og gi privat omsorg for å hjelpe deg med å håndtere tilstanden din.
Et sted du kan studere, lære, finpusse ferdighetene dine.
Du har en gave, Michael.
Jeg tror ikke jeg kunne tilgitt meg selv hvis jeg så det gå til spille.
"Kjære Milo, "dette er ikke farvel. "Jeg skal finne en kur for oss,
«Så vi kan være grinete gamle menn en dag. "Din venn, Michael.
"P.S. Du skulle ikke ha brettet ut dette. "Nå vil du aldri få det sammen igjen.
Vi sees i sommer."
Nei.
"Kjære Milo..."
Kan jeg få brevet mitt tilbake?
- Hva? - Kan jeg få brevet mitt?
Greit. Her.
Vær så snill.
Vær så snill!
Slutt.
Forsvinn!
La meg ta en titt. La meg ta en titt.
- Han prøvde å stjele brevet mitt! - Milo, Milo, stopp.
Stopp. Stopp. Stopp.
Hva med Milo?
Jeg skal passe på Milo. Han trenger meg.
Michael Morbius fullførte doktorgraden innen fylte 19,
og etablerte seg raskt, som verdens ledende autoritet på blodbårne sykdommer.
Hans utvikling av kunstig blod har reddet flere liv enn penicillin.
Michael Morbius, vær så snill kom frem,
for å anerkjenne mottaket av prisen din fra Hans Majestet, Sveriges konge.
Jeg kan ikke tro at du ignorerte kongen av Sverige.
Kongen og dronningen, deres lojale undersåtter, hele Skandinavia,
og hele det vitenskapelige miljøet.
- Ja, men hvem gjør det? - Vel, Anna, vi vet begge at jeg har problemer.
Men hei, jeg beholdt programmet.
Der er du.
- Hei, Dr. Bancroft. - Hei, Anna.
- Skal vi leke? - Å, jeg tror ikke det.
Hør her, nå som Dr. Morbius er tilbake,
bør du kanskje prøve å tape en stund, se hvordan det føles.
Kommer ikke til å skje.
- Michael. - Øh, ja?
- Har du et minutt? - Selvfølgelig.
En ny en. Til samlingen din.
Dr. Morbius er i trøbbel.
Jeg er i trøbbel.
«Jeg kan ikke ta imot en pris for biproduktet av et mislykket eksperiment."
- Lab 1. - Forside, "Amerikansk vitenskapsmann,
avviser Nobelprisen."
Du vet at folk faktisk liker å skrive sjekker til nobelprisvinnere?
Får dem til å føle seg bedre med investeringene sine.
Det ville hjelpe hvis du ble sittende lenge nok til å innløse dem.
Du presser deg selv for hardt.
Vet vår sjenerøse velgjører, Milo, hva du faktisk gjør her?
Hva gjør jeg egentlig her?
Remiksing av menneskelig DNA med flaggermus-DNA.
- Jeg aner ikke hva du... - Snakker om?
- Er det noe som ringer en bjelle? - Ingen bjeller som ringer. Øh...
Greit. Kanskje dette vil friske opp hukommelsen din.
Jeg ville ikke gått inn dit hvis jeg var deg.
Det er en...
Det er en fisketank. Som, for... flygende pattedyr.
Åh, jeg skjønner.
Noen venner jeg tok med tilbake fra Costa Rica.
Så når skulle du fortelle meg det?
Enda viktigere, hvordan fikk du passordet mitt?
Det er de første seks sifrene i pi bakover. Det er ditt passord for alt.
Det bør du endre på. Du kan miste lisensen din for dette.
Jeg kommer ikke til å trenge det mye lenger, doktor.
Det vil du derimot.
Du vet, det er noe som heter "plausibel fornektelse". Du burde takke meg.
Dette er de eneste pattedyrene på Jorden,
som utelukkende har utviklet seg til å spise blod.
Så for å drikke det,
produserer disse flaggermusene spytt som inneholder unike antikoagulanter.
Så teorien din er, hvis du kan lykkes å spleise vampyrgener inn i ditt DNA,
så vil det tillate kroppen din å produsere de samme antikoagulantene.
Ja.
- Det ville vært en kur. - Til hvilken pris?
Sammensmeltingen av forskjellige arter er en arv vi allerede bærer i kroppen.
Virus som innsmigrer nukleinsyren sin til vår egen over hundretusenvis av år.
- Det er evolusjon. Dette er annerledes. - Jeg tror ikke det er det.
Vi må flytte grensene, ta risikoen.
Uten det, er det ingen vitenskap.
Ingen medisin. Ingen gjennombrudd i det hele tatt.
Ok.
Testemne for cellekombinasjon 117.
Kom igjen, kom igjen, kom igjen.
Testemne 117 har resultert i...
...fiasko.
Jeg vil ikke se deg bli såret.
Jeg burde ha dødd for mange år siden, Martine.
Hvorfor er jeg fortsatt i live om ikke for å fikse dette?
For å redde min beste venn, Milo.
Og alle andre som oss.
- Ikke slik. - Dr. Morbius, det er Anna.
Temperaturen hennes øker, og nyrene hennes slår seg av.
Vi må indusere koma før hun får hjerneslag.
- Hundre milligram propofol. - Javisst.
Nå.
Kom igjen.
Det er greit.
Det er greit. Vi har deg.
Sånn ja.
Takk, sykepleier.
Vi skal la deg sove litt.
Ta en god lang lur.
- Michael. - Hva?
Det funket.
Dr. Michael Morbius.
En forkrøplet fyr er her for å snakke med sjefen.
Michael! Kom hit!
Så lenge jeg er en krøpling vil du ha det bra.
Du er sen.
Jeg prøvde ut denne nye greia som heter "arbeid".
Å, ja. Jeg tror ikke jeg er kjent med ordet.
Det tror ikke jeg heller. Så, hva skjer med gorilla-troppen?
Åh, jeg vant en hånd med kort mot noen russiske herrer.
- De fant visstnok lykken hans usannsynlig. - Der har du det.
Mer som umulig. Så, doktor, hvordan er favorittpasienten vår?
Fortsatt fast bestemt på å gjøre sitt korte liv enda kortere?
Ja det er jeg. Du er en som snakker. Du ser forferdelig ut. Se på tilstanden din.
Sier mannen som har på seg... Hva er det, en dyne?
Å, unnskyld. Jeg fikk ikke notatet om å kle meg til en begravelse.
Javel. Jeg ser deg senere. Og du...
døren min er alltid åpen.
Vi savner deg i Horizon. Vi kan bruke tankene dine.
- Jeg overlater dere til moroa. - Ha det, Nicholas.
Jeg har noen gode nyheter. La oss gå en tur.
Hvordan går det med Martine om dagen?
Dr. Bancroft? Hun er, øh, overkvalifisert, overpresterer, strålende som vanlig.
Og en kongelig torn i ræva. Men hun holder meg ærlig for det meste. Hvorfor spør du?
Ingen grunn. Har bare ikke sett deg på evigheter. Jeg lurte på om hun hadde noe med det å gjøre.
Å, jeg savner deg også. Men, ja, hun har jobbet med meg for å redde livene våre.
Jeg kan be henne slutte hvis du vil, få oss ut av elendigheten vår.
Bare ikke gjør noe dumt og gå og bli forelsket fordi, tro meg,
det er absolutt ingen kur for det.
Sier fyren som vet absolutt ingenting om emnet.
Ikke sant. Jeg leser om det i bøker hele tiden.
- Bøker, virkelig? - Ja.
Eller romantiske komedier. Poenget er...
Poenget er at kjærlighet er ikke på kortene for oss, min venn.
Hør, hvis du begynner å sitere The Notebook til meg,
kommer jeg til å stoppe og hinke veldig sakte i motsatt retning.
Kast den!
Jeg er nær, Milo.
Jeg kan føle det.
En kur.
Det er endelig mulig.
- Seriøst? - Svært eksperimentell.
Etisk tvilsomt.
- Veldig, veldig, veldig dyrt. - Jeg visste at det kom.
Og ikke akkurat lovlig.
Å, og det må gjøres i internasjonalt farvann.
Du var alltid dyr.
Er det farlig? Bør jeg være bekymret?
- Vil du at jeg skal lyve for deg? - Det hadde vært fint, ja.
- Det er en tur i parken på en solrik dag. - Å, javel, såpass ille?
Hør her.
Vi har ikke mye tid igjen.
Dette kan være vår siste sjanse.
Så hva sier du?
Går vi ut med en kamp?
Ja.
- Er du med meg? - Til den dagen du dør, bror.
Til den dagen du dør. Du vil få alt du trenger.
Vi er de originale Spartanerne, kompis.
- De få mot de mange. - Ja.
INTERNASJONALT FARVANN ØSTKYSTEN
- Du vet, jeg er sikker på at du jukser. - Nei. Nei, det er du ikke.
Hva du har?
Setter en til i ovnen. Ønsk meg lykke til.
Sannhetens øyeblikk.
PROSEDYRE KOMPLETT CHIMERA-CELLER STABILE.
- Suksess, Martine. Vi gjorde det. - Det holder sammen.
Test 243.
Menneskelige tester.
Jeg er glad det er deg.
- Du hadde mange andre friere, ikke sant? - Jo.
Du vet, hele nær-døden-grejen er veldig, veldig elegant.
Jeg leste den i Cosmo.
Lager de fortsatt Cosmo? Jeg vet ikke.
Jeg vet at det er akkurat det du alltid har ønsket deg.
Kan bli et samleobjekt en dag, man vet aldri.
Dette bør ikke være min siste.
Jeg vet at dette er smertefullt, men du takler det.
- Det er det. Bingo. - Akkurat der.
Nesten der, nesten der.
Kom igjen. Det er greit. Kom igjen.
Sånn ja.
- Kan du spenne meg fast. - Ja.
Går det bra med deg? Flott.
Jeg syner.
- Ta frem de store våpnene. - La oss ta en runde til.
Jeg kommer tilbake. Jeg skal sjekke legen.
Greit.
- Du burde ikke være her nede. - Jeg kan være hvor jeg vil, sykepleier.
Det er "doktor", faktisk.
- Jeg er redd du må gå. - Doktor. Jada, jeg kan se det.
Men du er fortsatt hjelpen, akkurat som meg.
Jøss.
Kan du fortelle alt det bare ved å se på meg, hva?
Her trodde jeg at du bare var nok en dum dritt.
Kom deg ut.
Michael?
- Michael? - Hvor er han?
- Ikke rør deg. - Hva i helvete?
- Alle ned til laboratoriet nå. - Oppfattet.
Ikke skyt!
Michael!
Stopp!
Michael.
Det er bare meg. Det er bare meg.
Michael, vær så snill.
Michael, stopp! Stopp! Vær så snill!
- Du skader deg selv! Stopp! - Hei! Gå tilbake! Flytt deg!
- Stopp. Legg ned pistolen... - Flytt deg!
- Faen. Lukk den! Lukk den! - Hva i helvete er det for noe?
- Trekk tilbake! Trekk tilbake! - Helvete.
- La oss stikke. - Løp, løp, løp!
Johnny!
Kom deg ut herfra!
Søker på nivå 3.
Jason, kom inn. Jason. Jason?
Å, faen.
Din jævel!
Faen!
Å, faen!
Martine.
Herregud.
Mayday, Mayday, Mayday. Dette er LCV Murnau.
Kallesignal 3-X5Y.
Vi er 13 nautiske mil utenfor kysten av Long Island.
Ber om øyeblikkelig helikopter evakuering.
Gjenta, dette er LCV Murnau.
Mayday, Mayday, Mayday.
Det er her oppe til høyre.
FBI-agent Stroud. Kan vi få rommet, takk?
Dere hørte mannen. Kan vi få rommet, takk?
Om dere kunne begynne å gå ut, ville det vært fantastisk.
Vel, vi har ikke hatt noe så bra siden den tingen i San Francisco.
Åtte lik, kjører ID-er akkurat nå,
men tilsynelatende handler de alle i samme leiesoldatbutikk.
En overlevende, en Dr. Martine Bancroft.
- Kan vi snakke med henne? - Hvis hun våkner.
Øh, hun falt ned og slo hodet, tydeligvis.
- Noe annet? - Noen ringte til Mayday.
- Ikke Dr. Bancroft. - Nei.
Det var en mann, identifiserte seg ikke, han slettet deretter alle overvåkingsopptakene.
- Han fikk samvittighet og hoppet over bord? - Det skjer. Å, og se dette.
Alle kroppene du ser på, er nesten tappet for blod.
Så, hva jakter om natten og drikker menneskeblod?
De vil elske dette.
Tidlig i morges ble et ubemannet lasteskip oppdaget nær den østlige spissen av Long Island,
med flere kropper om bord. Myndighetene gir foreløpig ingen kommentarer.
Men det er rapporter om en overlevende, og vi har lært
fra en høytstående kystvakttjenestemann at fartøyet førte et panama flagg-
-da det drev inn fra internasjonalt...
Hva har skjedd?
En slags ulykke.
Hvordan er smertene dine i dag? På en til ti?
Elleve.
Jeg beklager.
Du kommer til å bli bra.
Lab 1. Personvernskjermer.
Kom igjen. Kom igjen.
Som et resultat av min prosedyre, har jeg en overveldende trang til å konsumere...
blod.
Menneskeblod.
På visse måter har jeg lykkes langt utover alt jeg kunne ha forestilt meg.
For første gang i hele mitt liv føler jeg meg...
bra.
I går kunne jeg knapt gå. I dag vet jeg ikke hva jeg er i stand til.
I en periode etter inntak,
er tallene mine utenfor listene. Jeg har utholdenheten til en OL-utøver.
Økt styrke og hastighet som bare kan beskrives som...
overmenneskelig.
Og alt dette...
på kunstig blod.
Jeg har blitt noe... annet.
Jeg føler et slektskap med disse skapningene. De...
De ville rive alle andre fra hverandre, men de ønsker meg velkommen.
Som en bror.
Jeg har til og med utviklet en form for ekkolokalisering.
Flaggermusradar, for de uinnvidde.
Spørsmålet er:
Hvordan kontrollerer jeg det? Isolerer det?
Pust inn.
Og slipp det ut.
Men dessverre er denne tilstanden midlertidig.
Jeg har timet meg selv.
Kunstig blod holder meg stabil i seks timer.
Men det vinduet...
blir kortere.
Kunstig blod vil ikke virke for alltid.
Ett spørsmål gjenstår:
Hva om...?
Hva om kunstig blod blir ineffektivt?
Hva skjer hvis jeg går uten?
Ikke blått...
Ikke rødt...
Ingenting.
Etter hvert faller vitalene mine bratt og sykdommen kommer tilbake med hevnlyst.
Snart står jeg overfor et valg.
Drikk det røde... eller dø.
Men det som skjedde på det skipet...
kan aldri skje igjen.
Michael.
Det er meg. Er du her inne?
Hvor er du?
Michael?
Michael? Hva gjør du?
Michael, det er Milo. Hva gjør du?
Trenger du hjelp?
Hva?
"Blod."
Vil du ha blodet i fryseren? Vent.
Jeg kommer, jeg kommer. Jeg kommer.
Michael, hold ut.
Her. Her.
Michael...
Du er... Du er sterk.
Michael. Du gjorde det.
Du gjorde det. Du fant en kur for å leve. Michael.
- Hva? Hva er det? - Jeg har gjort en forferdelig feil, Milo.
- Vi gjør alle feil. Ikke bry deg om det. - Du har aldri laget en slik før.
Michael, det er nok nå. Bare gi det til meg.
Jeg trenger det. Jeg kan ikke leve slik lenger. Vær så snill.
- Jeg kan ikke. - Hva mener du, kan ikke?
- Jeg kan ikke. - Jeg trenger dette. Jeg...
Jeg har gjort ting, Milo.
- Jeg drepte folk. - V-vi... Vi kan få det til å forsvinne.
De på båten, de er kjeltringer, våpen til leie.
- Jeg kan få det til å forsvinne. - Du forstår ikke.
Jeg skjønner. Vær så snill. Har jeg noen gang nektet deg noe? Sagt nei?
- Har jeg ikke alltid gitt deg...? - Jeg kan ikke kontrollere det!
Hva, så... Så du får leve og jeg får dø? Er det sånn det er?
Det er en forbannelse. Tro meg, bror. Det er.
Nå, vær så snill, jeg trenger at du går.
- Det er ikke trygt her. - Nei. Nei, ikke få meg til å gå.
- Nei, vær så snill, Michael, ikke... - Jeg sa, kom deg ut!
Jeg sa, kom deg ut!
Milo.
Hun er her.
Dr. Bancroft? Agentene Stroud og Rodriguez.
Hvordan føler du deg, doktor?
Som om jeg er på et sykehus, og spiser skikkelig kjip Jell-O.
Dette bør ikke ta lang tid.
Du var ute på et containerskip som strandet i Long Island.
Doktor, det var åtte døde kropper der inne.
Vi la også merke til at blodet deres var... Hva kaller du det?
Uttømt. Jeg sjekket det.
Så, øh, beklager den grafiske karakteren til noen av disse bildene.
Men du er en lege, så du vet hvordan folk ser ut på innsiden.
Disse stikksårene der, ser de ut som hoggtann merker for deg?
Vel, du var der ute og utførte et stort eksperiment.
Vi håper bare du kan kaste lys på saken.
Ja, det... Ikke akkurat sanitært, er det vel?
Jeg har litt vanskelig for å huske hva som skjedde den kvelden.
Javisst. La oss gå.
Du jobber også på Horizon Lab, ikke sant?
- Med Dr. Michael Morbius. - Ja.
Setter pris på tiden din, doktor.
Hallo?
Hvem er der?
Hallo?
Kom deg vekk fra henne. Bare trekk unna.
Har hun vært der hele natten? Ser ut til at alt blodet ble tappet fra kroppen hennes.
- Noen vevsskader? - Ikke som jeg kan se.
Tilbake til rommene våre, ok?
- Dr. Morbius? - Agent Stroud.
Agent Rodriguez. Kan vi få et minutt?
- Selvfølgelig. Hvordan kan jeg hjelpe dere? - Først vil jeg si takk.
Ditt kunstige blod reddet faktisk armen min i Afghanistan, sir.
- Jeg er glad jeg kunne være til tjeneste. - Jeg mener, jeg må innrømme det, doktor,
du ser ikke ut som du gjør på nyhetene.
- Ja, du ser helt robust ut. - Jeg har gode og dårlige dager.
Pilates hjelper.
Hvordan har du det med båter?
Som du kan se...
har jeg ikke så gode sjøbein.
Hvorfor spør du?
For du har lett etter en kur for tilstanden din hele livet, ikke sant?
Du har prøvd nesten alt.
Gale eksperimenter, kanskje på en båt?
"Gale" er ikke et begrep jeg ville brukt...
detektiv.
Uortodoks, kanskje.
Men jeg ville gjort omtrent hva som helst for å redde et liv.
Jeg er sikker på at dere kan forstå det.
Noe annet jeg kan hjelpe dere med?
Alle enheter, 120-blokken, Horizon Labs, kvinnekropp tappet for blod, start lockdown.
Mottatt. Doc, har et par spørsmål til til deg.
Ja, du kommer med oss.
- Hei, stå stille! - Stopp ham!
Hei!
Ikke skyt! Skaff støtte og møt meg på toppen.
Nok.
Det er verre enn jeg først trodde.
Med denne hastigheten vil kunstig blod slutte å virke i løpet av få dager.
20:13
Ned fra seks timer til fire timer, 22 minutter.
Jeg har et problem.
Vievann?
- Seriøst? - Hva?
Jeg tar ingen sjanser. Det er trippel velsignet.
Vi fant denne lille fyren på containerskipet...
med de kroppene.
Det er en liten hobby du har, ikke sant?
Du vet, åtte døde leiesoldater på en båt rufser virkelig ikke til fjærene våre.
Jeg er ganske sikker på at de var skyldige i noe og er glad for å ha dem opp av vannet.
Men sykepleier Sutton, alenemor med tvillingjenter, det er...
- noe annet. - Ja jeg vet.
Hun het Kristen. Vi jobbet sammen hver eneste dag i syv år.
- Hun var en god person. - Så hvorfor gjorde du det?
Det kan jeg ikke svare på.
Hva gjorde du med deg selv, doktor?
- Få oss til å forstå. - Jeg skulle ønske jeg visste.
Greit.
Flotte greier. Øh, veldig informativt.
- Takk skal du ha. Øh... - Jeg mistet en pose.
Det er noe inni jeg trenger.
- En pose med kunstig blod. - Ja.
Ja. Det er bevis, jeg beklager.
Jeg beklager.
Jeg begynner å bli sulten.
Og du vil ikke se meg når jeg er sulten.
Vi er ferdige her. La oss gå.
Vakt!
Advokaten din er her.
Du ser forferdelig ut.
Advokat, hva?
- Jeg kan ikke huske at du fullførte jusstudiet. - For det gjorde jeg ikke.
Sitt ned. Sitt ned.
Jeg mener, hvis en av oss skulle ende opp i knalloransje joggedrakt,
hadde jeg aldri trodd at det skulle bli deg.
De sikter meg for drap.
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke.
Jeg...
Kanskje jeg fikk blackout?
Hei.
Hør på meg.
Jeg tror det ikke. Det er du ikke i stand til.
Jeg vet at alt du noen gang har prøvd å gjøre er å hjelpe folk.
Du hører ikke til her. Dette stedet er for terrorister og narkobaroner, og Gud vet hvem.
Michael, vi må få deg ut herfra.
- Uansett måte. - Kanskje det er her jeg hører til.
Hvis jeg er her, dør ingen andre.
Hør på meg. Du er ikke i stand til å drepe den kvinnen.
Hei, Deres Høyhet, tiden er ute.
Michael, her er noe for å holde deg gående.
Vakt.
Aldri for tidlig.
Milo.
Milo!
Kom igjen! Kom igjen! Kom igjen, denne veien!
Videre. Kom igjen!. Åpne døren. Nå! Gå!
Han slipper unna!
Daily Bugle, takk, sir.
- Sånn, kompis. - Vær så god min venn.
- Har alltid regnet med den fyren som en frik. - Hvordan da? Du har aldri møtt ham.
Jeg mener, se på ham. Hva annet trenger du å vite?
Du vet, du bør ikke dømme noen etter hvordan de ser ut.
Har ikke moren din lært deg noen manerer? Ta meg, for eksempel.
Jeg kan se ufarlig nok ut. Tror du jeg tuller?
Milo!
Du tok meg. Ser du? Jeg visste at du kunne gjøre det.
Du tok serumet selv etter at jeg advarte deg.
Hva skulle jeg gjøre, legge meg ned og dø? Takk for dødsønsket.
- Jeg prøvde å beskytte deg! - Beskytte meg? Beskytte meg mot hva?
- Å bli et monster som meg. - Jeg tror ikke du er et monster. Ok?
Jeg drepte sykepleieren. Jeg drepte sykepleieren.
Jeg vet. Men du vet hvordan det er første gang.
Du aner ikke hva du gjør. Du har ingen kontroll.
Nei.
Milo, du må slutte.
Du må slutte. Du må slutte å fornekte hvem du er.
Det er kjedelig. Vi kan gå hvor som helst, vi kan gjøre hva som helst. La oss gå.
- La oss ha det litt gøy. - Dette er ikke deg.
Jeg kjenner deg. Hvor er broren jeg pleide å ha?
Hvordan kan du si det til meg?
Se hva du har blitt.
Alt jeg er, er jeg på grunn av deg. Jeg så opp til deg hele livet.
Jeg vil aldri forlate deg, og jeg vil ikke gå tilbake.
Du kan ikke få meg til å gå tilbake. Jeg vil ikke la deg få meg til å gå tilbake!
Flytt deg kjerring!
Jøsses!
Vi har utviklet oss!
Du er en vitenskapsmann, Michael. Visst, visst kan du jo forstå det.
Det er ikke det dette er. Dette er en feil.
Men jeg kan fikse det. Jeg skal finne ut hvordan jeg kan snu det.
Kunstig blod vil holde oss stabile til jeg gjør det.
Ja, jeg har det bra akkurat som jeg er, tusen takk.
Hei! Opp med hendene!
- Opp mot veggen. Nå! - Offiser.
- Kom igjen. - Alt du sier.
- Du. Ikke rør deg. - Okey-dokey.
Vi har de mistenkte.
Som vi pleide å si...
leve litt.
Hei! Stå stille!
Hele livet har vi levd med døden hengende over oss.
Hvorfor?
Hvorfor skulle de ikke vite hvordan det føles for en forandring, Michael?
Michael!
Michael.
Jeg skal ikke kjempe mot deg, Milo.
Nå legger han ned offiserer i byen min, eller hva?
Det er utilgivelig.
Bare hold øynene på Dr. Bancroft.
Ja.
Kvinnen i jeansen, hvor ble hun av?
Ja, sikkert.
Toppers.
Hei fremmede.
Michael?
Du burde ikke være her.
Jeg drepte ikke sykepleier Sutton eller politiet.
Eller noen av de menneskene.
- Jeg vet. - Milo, han...
Han tok serumet.
Han er der ute. Og jeg må stoppe ham.
Men jeg trenger din hjelp.
Kaffe?
- Nei takk. Jeg sluttet med koffein. - Den er koffeinfri.
- Ikke den typen vampyr. - Bare sjekker.
Jeg burde ikke ha dratt deg ut dit. Jeg beklager.
Det gjorde du ikke. Jeg ville være der.
Vel, da ble unnskyldningen opphevet. Jeg antar at vi begge er litt gale.
- Hvordan føler du deg? - Utrolig.
Jeg mener, jeg gikk fra å dø hele livet til å føle meg mer levende enn noen gang.
Heldigvis holder kunstig blod meg stabil. Jeg må bare drikke det oftere.
Hvor ofte?
Hver fjerde time, 22 minutter. Ned fra seks. Det mister sin effektivitet.
Problemet er når det slutter å virke...
Da vil jeg bli som Milo.
Det vil du ikke.
Hei. Der borte.
- Beklager, denne er ikke bra. - Sjekk den igjen. Og behold en selv.
- Nei, jeg vil ikke gjøre det. - Det er mye mer hvor de kom fra.
Kom igjen, vi må tilbake til laboratoriet.
Michael? Ok, jeg kjenner det blikket. Du er pønsker på noe. Hva er det?
Jeg trenger et par ting fra laboratoriet. Kan du gjøre det for meg?
Ja, men du svarte ikke på spørsmålet mitt. Hva er det?
Du har rett. jeg pønsker på noe.
- Har du blodet? - Har det.
Blekket på dette nye partiet er ganske legalt. Det er bra at vi byttet kjemikalier.
Jeg liker det.
Det er et fint sted du har her.
Å, jeg elsker denne filmen. Er dette delen hvor
den mystiske fyren med hettegenseren kommer inn og sparker alle? Jeg elsker den delen.
- Hvem i helvete er du? - Det spiller ingen rolle,
men jeg trenger laboratoriet deres. Dere kan beholde pengene,
alle de små lekene deres. Bare la de vitenskapelige tingene ligge og den posen med krydret Cheetos.
- Vil han ha laboratoriet mitt? - Ja.
- Er du morsom? - Nei nei nei. Absolutt ikke. Det er jobben deres.
Jeg mener, se på de matchende halskjedene deres.
På tide å gå.
Visste du at det er 27 bein i menneskehånden?
Tillat meg å introdusere Falangene. Metakarpalene.
- Faen. La oss komme oss ut herfra! - Og den pene, lille stinkende lillefingeren.
- Hvem i helvete er du, mann? - Meg? Jeg-er-Venom.
Du kan gå nå.
Seks til åtte uker, og noen ibux. Bør bli frisk ganske raskt.
Hei. Kan jeg få en tequila, takk? Don Julio 1942.
- Kjenner jeg deg? - Meg?
- Ja. - Nei jeg tror ikke det.
- Vi har møttes. Jeg er sikker på det. - Nei, jeg ville ha husket det.
Du er for pen.
Du vet hva de sier, "Tequila for å huske, Whisky for å glemme."
Det er bra. Sir, to tequilaer, takk.
Hei du.
Drikkene hennes er betalt for, kompis.
Salute.
Du vet, jeg skal gjøre deg en tjeneste og la deg få gå ut herfra, ok?
Det er veldig snilt av deg. Og her trodde jeg at du var et komplett rasshøl.
Sir, kan jeg få min venn her, og vennene hans en runde whisky?
Hei!
Jeg skaffer deg en drink til.
Hei.
En annen gang.
Dust.
Så du størrelsen på den fyren? Jeg betaler ikke for disse drinkene.
Martine.
Milo.
Unnskyld. Jeg slapp meg selv inn. Jeg håper jeg ikke skremte deg.
Det er greit.
Hvis jeg hadde visst at vår største finansiør kom, ville jeg ha planlagt en god middag.
Faktisk såhar jeg allerede spist.
Uansett hva det er, gjør det underverker for helsen din.
Jeg føler meg bra.
- Hva kan jeg gjøre for deg? - Vel, det er Michael.
Jeg er bekymret for ham. Han er alene der ute.
Og jeg tror han trenger meg.
Hvis jeg kan komme til ham før politiet gjør det, kan jeg hjelpe ham.
Du ville tilfeldigvis ikke vite hvor han er, gjør du vel?
Dere to har alltid vært så nære.
Jeg beklager.
Jeg vet ikke.
Bare for å være sikker, skal jeg spørre deg en gang til.
Du vet tilfeldigvis ikke hvor han er, gjør du vel, Martine?
Jeg ville ikke lyve for deg, Milo.
Jeg vet ikke.
Nå, hvis du ikke har noe imot, har jeg arbeid å gjøre.
Greit.
Vel, hvis du ser ham, hvis du hører fra ham, fortell ham:
"Vi er de få mot de mange."
Den middagen får vi ta en annen gang, Martine.
Politiet!
Klart!
Her, pus, pus, pus, pus.
Katten er borte. Og hun har nok borte sammen med den.
Det er på tide å spise, ditt lille monster.
Å, faen.
Michael?
Hei.
- Michael. - Jeg beklager, jeg...
- Du vil kanskje lukke det. - Jepp.
Hvordan føles det...
når er du på rødt?
Noe våkner inni meg, noe...
primitivt.
Og det bare...
Og det vil jakte.
Og det vil drepe.
Jeg beklager.
Hei.
- God som ny. - Bra jobbet, doktor.
Takk, doktor.
Du vet, for ordens skyld, jeg...
Jeg hadde ikke tenkt å gå full Dracula på deg nede.
For ordens skyld...
Jeg synes han er ganske romantisk.
Kom her. Bare lukk øynene.
Greit.
Kom nærmere.
Visste du at den gjennomsnittlige mannlige kroppen har 12 liter blod?
Jeg mener, hvor mye tror du legen kan drikke?
- Jeg vet ikke. - Når var siste gang du drakk 36 øl?
Når var siste gang du hadde øl?
- Overvåkningskamera. - Jeg går og henter opptakene.
Jeg vil ikke at du skal bevege deg eller noe sånt.
Greit, sjekk dette.
Vent, vent, vent. Zoom inn. Og stopp der.
Det er ikke legen.
Det er det disse blodsugere gjør. De formerer seg.
Siste nytt fra Lower East Side hvor tre personer er drept.
Myndighetene har bekreftet funnet av tre nye kropper
utenfor en bar som er populær blant Wall Street-handlere.
Og som ofrene før dem, var de fullstendig tappet for blod,
gir morderen navnet «Vampyrmorder».
Hovedmistenkte, den kjente vitenskapsmannen Dr. Michael Morbius, forblir på frifot.
Hva har du rotet deg inn i?
...en annen kilde i avdelingen har fortalt oss at CCTV-opptak av drapene
antyder at morderen kan være en etterligner.
Beboere oppfordres til å holde seg hjemme etter solnedgang,
inntil morderen, eller morderne, blir stilt for retten.
Milo?
Du har oppdaget hemmeligheten min. Jeg mener, se på meg.
Jeg er gjenfødt. Jeg er oppstandelsen.
Herregud, hva har du gjort med deg selv?
Hva?
Misliker du det?
Hva er i veien, Nicholas? Er pappa sint?
Greit. Slå seg til ro.
Nei, la oss gå og ta en drink sammen. Kom og feir med meg, vær så snill.
- Nei. - Bare én drink.
Milo, du skremmer meg. Vær så snill. Bare...
Bare... Bare roe deg ned.
- Hva er i veien? - Jeg kan ikke... Jeg kan ikke sove.
Jeg kan hjelpe deg med det.
Jeg har vært mer enn en venn for deg hele denne tiden, Milo.
Og jeg kommer til å bli her hos deg.
Men det blir ikke mer vold, forstår du?
Det funker ikke for meg.
Jeg skulle ha visst det. Du tar alltid hans parti.
Fortell meg din side, da, Milo.
Michael godtar ikke hva han er, Nicholas. Jeg skal få ham til å akseptere det.
- Ved å ødelegge ryktet hans? - Ser du? Der! Der er du!
Perfekte Michael, uselviske Michael, Michael favoritten!
Ikke vær barnslig, Milo!
Om noen skal være min favoritt, så er det deg. Jeg har viet livet mitt til deg.
Løgner.
Du syntes synd på meg før.
Du gjorde det. Du syntes synd på meg før. Du er frastøtt av meg nå.
Jeg er frastøtt...
av det du har gjort, av det du har blitt.
Uansett hva dette er...
du er ikke istand til det.
Det er ingen skam i det vi er.
"Vi er de få..."
«Mot de mange».
Fortell Michael, fortell ham at jeg skal drepe så mange jeg vil.
"Han blir bare ødelagt av en påle gjennom hjertet,
laget av treverket fra Det hellige kors."
Du tror ikke på dette.
Nei. Men etter uken jeg har hatt, er alt mulig.
- Hva er det? - Dette er et antistoff.
Det hemmer ferritin, induserer en massiv-
-jernoverbelastning, øyeblikkelig hemokromatose.
Dødelig for flaggermus, dødelig for mennesker.
Ok. Hvem er den andre for?
Vinduet mitt lukkes. Det vet vi begge to.
I morgen vil jeg bli tvunget til å spise menneskeblod. Jeg kan ikke gjøre det.
- Jeg kommer ikke til å gjøre det. - Så dette er løsningen din, hva?
- Injisere deg selv med gift? - Jeg brakte dette til verden.
Det er opp til meg å fjerne det.
Jeg vil at du skal gå nå. Det er ikke trygt her. Ok?
Nicholas, går det bra?
Michael, jeg trenger hjelp.
- Jeg... Jeg dro for å se Milo. - Nicholas?
Nicholas!
Nicholas.
Nicholas?
- Michael. - Kom igjen, vi må få deg til et sykehus.
Du må stoppe ham.
Michael.
Kall på ham.
- Jeg vil at han skal høre deg. - Nei.
Jo. Jeg vil ikke spørre deg igjen.
Si "Michael."
Michael.
Flink jente.
Michael.
- Michael. - Ja.
Michael.
Milo.
- Du skader meg. - Det er greit.
Martine?
La meg ta en titt. Martine.
- La meg se. - Det er ille.
Michael. Få det til å bety noe.
Jeg kan hjelpe deg.
Jeg beklager.
Drakk det røde.
Bra for deg.
Det er bare deg og meg, Michael! Ingenting, ingen, for å holde oss tilbake.
Jeg er alt du har igjen. Det er ånden. Ja.
Ha det.
Kom igjen, Michael!
Kom igjen!
Du kan gjøre det bedre enn dette!
Det er ikke en forbannelse. Det er en gave.
Du startet dette, du skapte dette, du skapte oss!
Michael.
Du kan ikke drepe meg.
Jeg mener, det er meg.
Du kan ikke drepe meg.
Du ga meg navnet mitt.
Husker du?
Jeg husker alt.
Jeg beklager.
Lucian.
- Hold dere unna, folkens. - Trekk unna! Tilbake!
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
IKKE SLÅ AV DET KOMMER LITT MER :)
Håper maten er bedre i dette fengselet.
Den bisarre historien som utvikler seg ved Manhattan interneringssenter,
når en mann identifiserer seg som Adrian Toomes,
bare dukket opp i en ellers tom celle.
En høring er satt opp som sannsynligvis kan føre til hans umiddelbare løslatelse.
Takk for at du møter meg, doc. Jeg har lest om deg.
- Jeg lytter. - Jeg er usikker på hvordan jeg kom hit.
Har med Spider-Man å gjøre, tror jeg. Jeg er fortsatt i ferd med å finne ut av dette stedet,
men jeg synes en gjeng med gutter som oss burde slå seg sammen.
- Kan gjøre noe godt. - Fascinerende.
DE KOMMER TILBAKE...!!!