Nu börjar vi inflygningen mot Paris.
Sitt ner och spänn fast säkerhetsbältena.
Klockan är 11:22, lokal tid. Tack för att ni flyger med Air France...
Ring Sarah.
Hej, pappa.
- Hur mår du? - Skynda dig hem.
Ge mig...
...65 minuter. Det är mycket trafik.
- Då ses vi snart. - Vi ses!
Pappa, jag väntar på dig. Kommer du hem till mamma?
Jag kommer om en stund.
Herr Belkacem, låt mig hjälpa er. Hur mår ni?
Jag är för varm. Igår frös jag.
Planeten går åt skogen.
Luften är förorenad. Ni borde inte gå ut så ofta.
Jag vet. Jag är inget barn längre.
Jag är 77 år. Jag har sett värre.
- Visst. Om ni behöver hjälp, så säg till. - Tack.
- Hej. - Hej. Mår du bra?
Ja. Jag har lektion.
- Pappa, är det du? - Ja, jag är här.
Kom in. Jag ska avsluta.
Det tog evigheter!
- Hur mår du? - Bra.
- En present? - Överraskning. Du har vuxit.
Överdriv inte. Det har bara gått en vecka.
Du är vacker. För Noé eller mig? När ska du berätta?
- Berätta inte för mamma. - Varför inte?
Jag vet inte. Hon kanske blir arg.
Han är inte ens min kille.
Dofter?
- Från Kanada? - Ja.
- Var du inte i Marseille? - Ta ut dem.
- Klippiga bergen? - Fantastiskt!
Funkar det?
Ja. Snyggt, tack!
- Vackert, eller hur? - Ja.
Läs sidorna 40-45, och avsnittet om spektralvågor.
Det kommer med all säkerhet på provet.
Bra. Vi ses på tisdag, Thomas. Hej då.
Stackarn! Han jobbar hårt, men han klarar det aldrig.
- Kaffe? - Nej.
Hur gick intervjun? Fick du jobbet?
- Lyssna nu... - Jaha...
...så du var inte i Marseille?
Nej, jag var inte i Marseille. Jag var i Kanada.
Jag har hittat nåt. Ett nytt, lovande program.
- De kan ta emot Sarah. - Varför har vi inte hört nåt?
Det är helt nytt. Inte publicerat än. Läs rapporten, det är galet bra!
Haken är att vi måste flytta dit.
- Flytta till Kanada? - Ja.
Mathieu... Doktor Chabrier skulle ha sagt något om det.
Chabrier vet ingenting!
De startar superbra program där!
Varför krångla till saker?
Hon är äntligen hemma. Hon har ett liv nu.
Det är inget liv.
Nu har jag laddat upp den. Den är grym. Den har också en isvägg.
Din pappa underhåller oss.
- Ja, han är bra. - Han är toppen.
- Hälsa och tacka från guldfiskarna. - Kalla oss inte det!
- Vi är guldfiskar i skålar. - Du är en apa i en bur!
- Du har rätt! - Lägg av! En apa...
Jag ska packa upp. Tänk över det.
- När jag får se resultat. - Nej, nu.
Hon kommer att kunna lämna sin bubbla. En dag så gör hon det.
Jag vet det.
En dag ska jag krama min dotter på riktigt.
Det är inte så lätt. Vi har försökt i tolv år. Vi måste veta mer.
- Alexis! - Svara inte!
- Vad är det? - Hon är kär.
- Skitsnack! - Det är ju uppenbart. Avslöjad!
Han lade på. Det är viktigt, jag ringer upp honom.
Men du kan inte...
- Hon lade på. - Du är svartsjuk.
Nej, men snubben är arrogant.
"Frankrikes första Stimberger-fall, känd från teve..."
Han slog dig med ett par veckor.
Exakt. Då hade det varit annorlunda.
En naturkatastrof utan motstycke har drabbat Sverige och Danmark.
En jordbävning som mätte 6,7 på Richter-skalan...
Fan!
Pappa?
- Jag är här. - Var det där en jordbävning?
- Jag tror det. Är strömmen av? - Ja.
- Och batteriet slogs på? - Mamma kollar. Det verkar så.
Jag kommer dit för säkerhets skull.
Vad händer?
Pappa, varför låter sirenerna?
Det är skalvet, antar jag. Säg åt mamma att jag är på väg.
Spring!
Bort från fönstret!
- Fort! - Vad är det?
Ingen aning. Andas inte in det.
- Är det giftigt? - Vet inte. -Sarah, vi måste lämna dig?
Va? Det kan vi inte göra!
- Hon är säker här. - Han har rätt!
- Vi hämtar dig sen! - Vi kommer tillbaka, älskling!
Fort!
- Öppna! - Det är Anna från andra våningen!
Vad händer?
- Kan vi nå taket härifrån? - Från balkongen, men...
Det har lugnat sig.
- Har ni handdukar? - Ja, men till vad?
- Att försegla dörren med. - Walkie-talkien...
Här.
Sarah, har det kommit in gas i bubblan?
Jag vet inte. Det är rök överallt. Och nära låset...
Va? Vad sa du, Sarah?
Svara!
- Vad är det? - Jag går tillbaka!
Det kan vi inte!
Mamma? Pappa? Hör ni mig?
Ja, vi hör dig. Är det rök i bubblan?
Nej, filtret fungerar.
- Kan ni förklara vad som händer? - Ja...
Det ordnar sig.
- Herregud... - Rémi är säkert oskadd. Kom.
Så hemskt! Tror du att det är dödligt?
Vad är det för nåt?
Det är för stort för en explosion.
En attack?
Vi går in. Lite högre, och det når oss.
Ska den här vara i kylväskan?
Nej, sylten kan du låta vara. Lägg resten i kylväskan.
- Kan du göra det? - Vänta.
Sarah, jag måste kolla så att appen funkar.
- Hur mycket batteri är kvar? - Jag ser inte.
Nu ser jag. Det är fyra pinnar.
- Är du säker? - Mamma...
Det är perfekt. Då har vi omkring tio timmar på oss.
- När kommer strömmen igång igen? - Snart.
Det här går över. Och vi är i närheten.
Fortfarande ingen mottagning.
Vår son bor två gator bort, på nedre botten.
Min son är smart, som du. Han har säkert hittat ett gömställe.
- Ni har säkert rätt. - Ska vi gå?
- Vart? - Rémi väntar. Jag vill inte komma sent.
Jag berättade ju om dimman. Vi väntar tills den har skingrats.
Sedan går vi till Rémi.
Visst.
Min fru glömmer saker ibland.
Läs för att ha något att göra. Pappa är här, jag ska fråga honom.
Oroa dig inte. Vi hörs snart.
Var du där uppe?
Den är överallt, så långt ögat når.
Den rör sig inte.
- Några räddningsstyrkor? - Jag såg inga.
Helikoptrar?
- Hur mår hon? - Batteriet har fyra pinnar kvar.
Men om röken inte skingras...
...så överlever hon inte natten.
Jag har haft den länge.
De har försökt sälja en ny till mig, men den här funkar perfekt.
Det var ett tag sedan jag använde den...
- Mina glasögon... - Här.
Nu så...
- Då ska vi se... - Får jag se?
Nej, det är snart klart.
Jag kan det här.
Jag var radiotelegrafist i två år...
Strax tillbaka.
...i motståndsrörelsen.
- Struntprat! - Va?
- Kontakterna är helt döda. - Vi måste komma ner på nåt sätt.
Vi måste hålla andan i fyra minuter för att nå Sarah.
- Det är omöjligt. - Att komma tillbaka upp är det svåra.
Du behöver en minut för att byta batteri.
Vad är det?
Herr Belkacem... Han har syrgas.
Bra idé, men ska vi inte vänta?
Nej, det är precis under.
- Blir de här bra? - Perfekt, tack.
Men om du snubblar eller råkar andas in gasen?
Batteriet har ju flera timmar kvar.
Vi kan inte riskera nåt.
Jag kanske inte når fönstret senare.
Försiktigt.
Jag kommer snart.
Mathieu!
Jag mår bra! Jag har hittat masken!
- Jag kollar till Sarah! - Bra idé!
- Sarah... - Pappa...
- Mår du bra? - Jag är rädd.
Jag förstår, men var stark. Det här kan ta tid.
- Jag har mat med mig. - Är det där en mask?
En syrgasmask.
Ficklampa, och så dessa till walkie-talkien.
Batteriet...
Lyssna på mig nu. Hjälp kommer, men var sparsam med allt.
- Jag måste gå. - Redan?
Jag har inget val. Du måste vara modig.
Jag är stolt över dig.
Jag är strax tillbaka.
- Jag är där uppe. - Vi ses snart.
Rör på er! Håll ihop!
Nu tar vi vänster. Vänster!
Den här vägen!
Vart ska ni?
Följ gruppen. Konvojen är 30 minuter härifrån.
Vi ska till Montmartre.
Det ligger ovanför dimman.
Vi tar med så många vi kan. Ta den här istället.
Ren syrgas blir man yr av.
- Tack. Vad är röken för något? - Ingen aning.
Det är ingen attack. Den kommer från underjorden.
- Hur långt når den? - Jag vet lika lite som du.
- Följ efter mig. - Jag kan inte.
Det är total kaos. Vi kanske inte kommer tillbaka.
- Min familj väntar på mig. - Det är upp till dig.
Vänta!
Kan jag få en mask till? Min dotter har Stimbergers.
Annars kan jag inte nå henne.
- Lycka till. - Tack.
Är han inte tillbaka än?
Nej.
Han lämnade mitt rum för längesen.
Sarah, oroa dig inte. Han är snart tillbaka.
Stretcha nu för att slappna av.
Kom igen nu. Jag gör det också. Andas in.
Nu är han här!
Jag sa ju det. Han mår bra. Jag ringer senare.
- Du tog en evighet på dig! - Förlåt. Jag kollade utomhus.
- Jag tog så mycket som möjligt. - Varifrån kommer det här?
- Jag träffade några soldater. - Soldater?
- De för överlevande till Montmartre. - Kommer de att hämta oss?
Räkna inte med det. De går till fots. Vi får sova här.
- Vill du träffa Sarah? - Hur länge räcker en tub?
Jag vet inte. Inte länge.
Jag väntar med det. Vem vet hur länge det räcker?
- Vi borde spara syre. - Sant.
Vet soldaterna varifrån dimman kommer?
Från marken, efter skalvet.
De verkar vara lika vilsna som vi. Det är kaos därute.
Din lilla flicka har Stimbergers syndrom, eller hur?
Ja.
Fler och fler barn föds med den genetiska missbildningen.
Vi känner till sjukdomen. Den är hemsk. Vår son Rémi har berättat om den.
Ni måste träffa honom. Han kan hjälpa er. Han känner massor av folk.
- Då blir ni mindre ensam. - Det var snällt.
- Vi försöker sova lite nu. - Visst.
Godnatt.
- Om ni behöver något... - Tack.
Godnatt.
Döljer du något?
Dimman... Den stiger.
Hur snabbt?
Några centimeter i timmen.
Vi kan inte stanna här för evigt.
Jag tror att vi har passerat gränsen.
Det kommer inte bli bättre, utan sämre.
Vad menar du?
Jag vet inte, men...
...det måste finnas ett acceptabelt dödstal, att hålla sig under.
Stiger det över det, så återhämtar sig samhället inte.
Du har inte varit därute.
Jag tror att två tredjedelar av Paris har dött.
Om det har skett överallt så kan ingen public service fungera.
Så ingen polis,
inga läkare, inga tekniker som kan sätta igång strömmen?
Ingenting.
Allt ordnar sig, min älskling. Allt ordnar sig.
- Nu funkar det. - Vad är det för verktyg?
- Från mitt kontor. - Mådde Sarah bra?
Ja, hon sov.
Tur att bubblan är varm. Min lägenhet är iskall.
Det här är inrikesdepartementet. Frankrike är i katastrofläge.
Respektera följande bestämmelser:
Gå in i närmaste permanenta byggnad. Blockera alla utgångar.
Stäng av fläktar och värmereglage.
Lämna barnen i skolan...
Är det samma på alla stationer?
Jag tror det.
Vad var det?
Titta!
- En mardröm... - Det blir rena helvetet där.
Kom!
Upplopp?
Ja. Alla trängs på högre höjder.
- Vi går hem till Charlotte. - Sarahs kompis?
Hon bor uppe i Morvan.
Hennes föräldrar kommer att ta emot oss,
och Sarah kan dela hennes bubbla.
Ja. Vi behöver en dräkt.
Måste hon inte vara i bubblan hela tiden?
Ja, men hon kan komma ut i en speciell dräkt.
De är dyra, så föräldrar hyr dem.
- Var finns de? - I ett labb i centrala Paris.
- En och en halv timme dit och tillbaka. - Jag går. De har flyttat.
Jag gick nästan vilse sist.
Vi går dit tillsammans. Du går inte ut ensam.
Pappa! Mamma!
- Mår du bra? - Ja, men det tar lång tid.
Vi ska skaffa en dräkt åt dig, i fall vi måste ge oss av.
- Lättar inte dimman? - Nej, allt står stilla.
Vår granne, herr Lucien, har en walkie-talkie. Ring honom närsomhelst.
Kan ni titta till Noé?
Snälla, gå dit. Hans föräldrar var inte hemma. Han är ensam.
Nej, hjärtat, det går inte. Vi måste spara syre.
Han bor runt hörnet, ovanpå cykelbutiken.
- Sarah, vi har inte tid. - Vad skulle ni göra om det var jag?
Snälla...
- Herregud! - Försök att inte titta.
Vi måste skynda oss.
Vad är det där?
Här.
Kom!
Fort!
Anna!
Mathieu!
- Det är jag, Anna! - Mathieu?
Jag såg dig falla. Det gick så fort. Jag var så rädd.
Jag med. Jag trodde att jag hade förlorat dig. Mår du bra?
Ja.
Vi klarar av det här.
Det ligger här. Kom!
C5.
Miss. B4.
Vad sa du?
B4.
Tyvärr, det var också miss.
- Är ni säker? - Ja, jag är säker.
Jag ser det ju framför mig.
Tror du att gubben har förlorat förståndet?
Min tur. D2.
Den här vägen.
Här.
- De var ju här förut. - Fan!
Här!
- Här är en! - Då sticker vi!
Mathieu, den här vägen.
Vad är det här?
Mathieu!
- Jag är oskadd. - Är du säker?
Vad är det? Vad är det?!
Fan... Fan!
Håll ut!
Nu sticker vi!
Få se nu...
Håll upp din t-shirt. Sitt still.
Jag är strax tillbaka.
Nu är jag tillbaka!
Håll upp den nu.
Förlåt...
Vad?
Jag köpte den i Barcelona.
Jag har inte vågat köpa en förrän nu.
- Okej, jag fattar. - Jag ska sluta nu.
- Är det bra så? - Ja.
- Går det bra? - Ja.
- Jag ska hjälpa dig. - Nej, det går bra.
Här.
Vad är det?
Den är nästan tom. Vi kan inte gå tillbaka.
- Vi kan försöka. - Nej.
- Du måste gå. - Nej, jag lämnar inte dig.
Vi har inget val. Jag klarar mig.
Vad ska du göra, hålla andan?
Jag tänker ut nåt. Jag kan försöka gå på taken.
- Taken? Är du galen? - Det kan man göra.
- Nej... - Lyssna! Du måste ta dräkten till henne.
I den dräkten kan Sarah ta sig till apoteket.
Hon är smart, hon kommer att hitta syrgas.
Då är allting möjligt. Då kan vi ta oss till Charlotte.
Vi kan vänta där tills allt är som vanligt igen.
Jag klarar det inte utan dig.
- Snälla... - Det är klart du gör.
Jag känner er båda två. Ni är starka. Kvinnorna i mitt liv.
Vi ses igen, ska du se.
Dum optimism har sina fördelar. Jag fruktar inte något.
Gå nu.
Tack gode Gud, för att ni klarade er! Och er make?
Han var tvungen att stanna.
- Mår Sarah bra? - Ja. Oroa er inte.
Nej...
Jag tror det inte!
Någon där?
Den stiger igen.
Snabbare och snabbare.
Lägg ner masken, är ni snäll.
Det är över. För alla.
Nu är det slut på leken.
Lägg ner den nu!
Sen då? Skjuter du mig då? Som honom?
Mamma?
Ja?
Finns det någonting efteråt?
Efteråt?
Efteråt, när vi är döda. Tror du att det finns något då?
Vad tror du?
Jag vet inte. Jag vill tänka att det inte tar slut.
Det är bra att tänka så.
Men tror du på Gud?
Tror du att han har orsakat det här?
Jag är forskare. Vi fysiker anser att alla aktioner ger motreaktioner.
Dimman är inte gudomlig eller magisk.
Den är en naturlig reaktion på något.
Men vad?
Jag vet inte.
Är du där?
Jag måste kolla en sak.
- Vad är det? - Hennes batteri är dött.
- Ni behöver en mask. - Hon har tio minuter kvar.
Då går jag.
Med dina blåsljud och din diabetes kan du inte hålla andan i tjugo sekunder!
Det gör inget om jag inte kommer upp.
Lucien, jag uppskattar det. Du är modig. Men stanna hos Colette.
Mamma?
Är allt bra?
Ja. Jag ville bara fråga...
...men jag är inte säker.
Hur vet man om man är kär?
Är du kär, älskling?
Jag tror det.
Är Noé den lycklige?
Är det löjligt?
Nej, inte alls. Det är jättefint.
Så det stör dig inte att vi inte kan vara som andra?
Älskling, lyssna noga nu.
Mitt batteri är nästan dött.
Jag måste gå.
Men det är fantastiskt att du är kär.
Att vara kär i din pappa, och få dig, är det bästa som har hänt mig.
Och du har mer än någon annan på jorden rätt att vara kär.
Är allt bra, mamma?
Jag älskar dig, min flicka.
Mer än allt annat.
Jag också.
Tack!
RESERVSYSTEM PÅ
Mamma, batteriet dör.
Bubblan stängdes av.
Vad gör jag om det kommer in rök? Mamma!
Mamma! Varför har du ingen mask?
Mamma, du måste gå upp igen! Vad gör du?
Varför har du ingen mask? Vad är det som händer?
Varför gjorde du det här?
Gå upp nu!
Mamma?
Är du där?
Mamma? Är du där uppe?
- Pappa! - Vad har hänt?
Mamma bytte batteri utan mask!
Du är oskadd!
Anna då?
Mamma, är du där?
Pappa?
Hörde du ett skrik?
- Lugna dig. Jag kan prata med henne. - Varför svarar du inte?
- Svara! - Det är okej. Jag ska...
Sarah...
...det är pappa.
Vad händer?
Jordbävning?
Det är ingenting. De har förutsett det. Inget allvarligt.
Lucien...
Dimman stiger fort. Den når snart lägenheten.
På ett torg i närheten såg jag en militär skyddsdräkt.
Den kan jag anpassa till Sarah.
- Och jag ska ordna masker åt er. - Det behövs inte, Mathieu.
Vår resa slutar här. Det är bättre så.
Varför då? Jag har tid.
Jag vill inte överleva min egen son.
- Jag är ledsen. - Var inte det.
Vi har haft ett bra liv. Vi är hemma.
Och vi är tillsammans.
Tack, Mathieu.
Colette och jag är med dig.
- Hälsa henne så mycket. - Det ska jag.
- Lucien, vad händer? - Ingenting, min kära.
Det är bara ungar som smäller smällare.
Allt är bra. Oroa dig inte.
Sarah, det är jag.
Vi måste prata.
Sarah, titta på mig.
Sarah...
Kom igen, det är viktigt.
- Jag ska gå ut. - Va?
- Jag måste gå ut. - Du får inte. Vad ska jag göra?
- Jag måste skaffa en dräkt. - Du får inte!
- Lugna dig, älskling. - Då dör du, som mamma!
- På grund av mig igen. - Vad säger du?
Säg inte så.
Mamma tog beslutet, inte du. Hon visste vad hon gjorde.
Lita på mig. Jag lovar att jag kommer tillbaka.
Du måste tro mig. Jag kommer tillbaka, och så går vi tillsammans.
Vi två. Okej?
Jag måste gå nu. Gråt inte.
Jag ska få ut dig härifrån, min skatt.
Har du verkligen haft det bra med mig?
Om en sak är säker, älskling...
...så var jag den lyckligaste av människor tillsammans med dig.
Pappa?
Är du där? Jag kan inte höra dig.
Pappa, är det du?
Sarah, hör du mig?
Jag är här. Jag har dräkten.
Jag är på väg hem, älskling.
Sarah, hör du mig?
Jag är nästan framme.
Kan du andas?
Noé hämtade mig. Dimman kan inte skada oss.
- Varför är det så? - Jag vet inte.
Vad gör du?
Du är fri.
- Mår du bra? - Ja.
Jag mår bra, älskling.
Jag sa ju det. Jag visste det.
Sarah?
Ja, pappa. Jag kommer.