JACK RYAN DE TOM CLANCY
KREMLIN MOSCOU, RÚSSIA
-És molt important, oi? - Ell diu que no.
- Si em disculpa, ministre. - Senyors...
Se'm vol treure de sobre?
Són missatges
entre en Jack Ryan i el seu home, en Konstantín.
Em demana que busqui en Ryan i m'envia aquest traïdor.
Si el seu assassí era agent doble,
vostè què és?
On és, ara?
Podrint-se.
Em volia parar una trampa?
Li recordo que soc el ministre de Defensa.
Sap quants ministres desapareixen sense més ni més en plena nit?
I sap quantes vegades l'última cosa que veuen és la meva cara?
En Jack Ryan no ha aparegut a Viena
i el seu noi dels encàrrecs no m'ha pogut eliminar.
Eliminar-lo?
I per què?
Perquè sé què pretén.
Ha reprès el Sokol.
Francament,
no en tenia ni idea, que en Konstantín jugava a dues bandes.
Doncs és problema seu, ministre.
O l'ha enviat algú altre a eliminar-me?
Potser hi ha algú més que mou els fils.
Som titelles?
Descobriré què va passar amb en Konstantín.
Vol dir que li convé?
Els seus superiors sabran que tractava amb un traïdor.
Com ho gestionarien? Sé com ho faria jo.
Sí, té raó.
Li diré una cosa que he après a base de cops.
El que és a dalt de tot no es pot fiar de ningú.
Tots els altres necessiten aliats.
BUDAPEST, HONGRIA
Això et va bé?
No gaire.
M'ho alleuja.
Tu estàs bé?
Sí. Encara no he acabat d'assimilar que m'acusin de traïció.
Per això soc al sector privat.
Ni política ni burocràcia. Fas la feina i et paguen.
- I si es passen, els fas fora. - Sí, o intenten matar-te.
Sí, això també.
Te'n fies, d'en Luka Gotxarov?
Em crec el que diu d'en Zubkov.
No li confiaria la venda d'urani a un tio com ell.
- Tu ho saps bé. - No em critiquis.
És un món diferent i has de bregar amb clients com ell.
De debò?
Jack, en Zubkov no és un objectiu fàcil.
Està obsessionat amb la seguretat. Viu en una fortalesa.
A Budapest no hi té antecedents penals.
I des d'aquí no el poden extradir als països on sí que en té.
- Ei, sap que eres de la CIA? - Sí, és un bon reclam.
Ho posem a la web i tot.
El deus conèixer a fons.
Vols que incompleixi la meva ètica professional?
Perdona, però en tens?
Vindrà en Rami i ens dirà què tenim.
Pot investigar clients, socis, adreces?
Era del Mossad.
No hi ha res que no pugui fer ni ningú que no pugui trobar.
Genial.
Però quan el comencis a investigar, s'espantarà.
Això espero.
PIS FRANC MOGYORÓD, HONGRIA
Rami, ensenya-l'hi.
En Zubkov té una relació molt convenient amb la policia.
El deixen en pau fins que ell els necessita.
- I passa sovint? - Mai.
No fa festes ni rep clients a casa seva.
Queden en llocs públics. En restaurants de luxe.
Perquè tenen seguretat.
No viatja. Si t'hi has de trobar, ha de ser aquí.
A Budapest.
Excepte amb senyors de la guerra de l'Iraq i Síria.
Per ells va a Dubai.
Però si ets qualsevol altra persona, has de venir aquí.
Què carai va passar a Àustria?
AMBAIXADA DELS EUA ROMA, ITÀLIA
- En Ryan no era al tren. - Sí, això ja ho sé.
Ras i curt: què sabies, quan ho vas saber
i per què hi eres?
En Ryan és agent de la CIA. Si l'han de jutjar per espionatge,
no ens interessa deixar-ho en mans de la DSN.
El tiroteig d'en Ryan a Atenes no va ser una operació nostra.
Un dia potser voldrà que ho sigui. Tot pot canviar.
Hi vas tenir cap contacte a Àustria?
Per això li he trucat. Ens va contactar ell
i ens va dir que una facció rebel independent del govern rus
vol generar tensions per portar Rússia i l'OTAN a la guerra.
No són els russos sinó aquests, doncs?
Coneix la teoria de les guerres petites?
- Sí. - Segons la font d'en Jack,
les provocacions, com l'assassinat d'en Popov,
són per crear hostilitat entre l'OTAN i Rússia.
El punt d'inflexió serà l'ús del Sokol.
Sembla més una teoria que res.
La informació que tenim és que s'està movent urani pel Sokol
- i que el subministra en Levan Zubkov. - I la font? Comunicacions? Escoltes?
Una persona.
En Luka Gotxarov.
La mare que em va...!
- Ja ho sé, és complicat. - Complicat? No, és ben senzill.
És un veterà de la intel·ligència russa expert en desinformació.
- No cau pel seu propi pes? - No, i ara! En Ryan és un bon analista.
I un espia rus que encara ho és més li ha pres el pèl.
Però, si té raó, ha fet que en Gotxarov canviï de bàndol.
No perdo el temps amb especulacions.
Mira, respecto molt la teva feina i la teva experiència,
però això va molt més enllà.
Vull que detinguin en Jack Ryan immediatament.
Si no, t'apartaré del cas i hi posaré algú que se n'encarregui.
Sí, senyor.
AGÈNCIA CENTRAL D'INTEL·LIGÈNCIA
Com hi contactem?
No podem. Amb en Zubkov va així. Si em necessita, m'ho diu ell.
- Ho vol tenir tot controlat. - Doncs farem que et necessiti.
Li enfonsarem tot
fins que t'hagi de demanar protecció.
He de passar per en Georges.
- En Georges? - La seva mà dreta.
Només confia en ell.
- Mira-li el mòbil. - Sí.
Què és això?
Tots dos han quedat amb l'Ian Van Der Waal.
Treballa al mercat negre.
Quan es trobaran?
A la una al restaurant Felix.
Doncs no.
Bona feina.
Sr. Zubkov.
Jo no l'agafaria.
Que passa res?
El conec?
No, ni cal. Però sé
que s'havia de trobar amb en Levan Zubkov al restaurant Felix.
La reunió s'ha ajornat.
Que és de la CIA?
Han delatat en Zubkov.
Des de dins.
El processaran segons l'article 2339: col·laboració amb el terrorisme.
I als que hi hagin tingut tractes
els hi embargaran els béns, els hi tancaran les empreses
i també els processaran per col·laborar amb terroristes.
Però li pot tornar la trucada.
Li dec haver de preguntar per què m'ha volgut avisar.
Perquè té un negoci que s'aguanta pels pèls
i això l'acabaria d'enfonsar.
Hem pensat que, per evitar això o la presó,
l'havíem d'avisar.
I es pot saber quan passarà tot això?
Això no l'hi puc dir, però una altra cosa sí.
Si jo fos vostè, correria cap a Budapest.
No puc venir. Diuen que no tens la casa neta.
Merda.
Veig que ha rebut el missatge.
Com ha reaccionat?
No se'l veu gaire content.
Haurem de quedar un altre dia.
Gens ni mica.
PRAGA, REPÚBLICA TXECA
Merda.
Tinc ordres del general.
El Sokol s'ha acabat.
S'ha de liquidar.
Perdoni, vol dir que...?
Ja ho saps, què vol dir.
Fulminantment, sergent Lebedev.
Som-hi!
Va!
- Això no està bé. - No ho decidim nosaltres.
Aquest projecte és la nostra oportunitat de salvar la Unió.
Som soldats. Rebem ordres. És la nostra feina.
- No ho penso fer. - No siguis idiota.
- T'han donat una ordre directa. - No hi penso participar.
Desobeir el general és traïció al camp de batalla.
Però aquí no hi ha enemics,
només russos.
Els traïdors de veritat són a Moscou.
Covards.
Passa res, Antonov?
No, senyor.
Georges.
-És conya o què!? - Vine amb nosaltres.
- Vull el meu advocat. - Tinc pinta de policia?
És conya o què!?
Hòstia!
Agafa la bossa.
Merda.
Mira'l ell.
Que simpàtic!
CASTELL DE PRAGA PRAGA, REPÚBLICA TXECA
Encara sospita d'en Radek? Vol dir això?
Sí.
Ara he de desconfiar de l'home a qui confio la vida.
No és tan temerari, no li farà res.
Els caps d'estat, com els ministres, no som intocables.
Ja el coneixia, quan anava a la Universitat de Defensa?
Encara no.
Però fa temps, oi?
No tant.
Fa tres o quatre anys, quan em vaig presentar a les eleccions
i em van assignar una escorta.
- Qui ho decideix? - La paga el Servei de Seguretat.
Jo vaig triar l'equip.
Era un heroi de guerra.
A l'Afganistan.
Va sobreviure a un atac i va salvar els seus homes.
Va rebre la Creu al Mèrit. Sempre hi he pogut confiar.
Fins ara.
No hi ha motius per pensar que sigui una amenaça.
Però si el collem massa, sortirà corrents
i perdrem l'oportunitat de saber amb qui treballa.
Que l'ambaixada dels EUA mantingui les distàncies avui.
Vull deixar clar que els míssils són en territori txec
per petició meva i no per pressions de l'OTAN.
I vostè també. No vull que es pensin que segueixo instruccions de la CIA.
Dona per fet que tothom sap per qui treballo.
Ja l'esperen.
Gràcies pel seu temps.
Els hi diré que mantinguin les distàncies.
- Gràcies. - Presidenta...
KREMLIN MOSCOU, RÚSSIA
S'ha confirmat que són llançamíssils Patriot.
És una advertència.
És una intrusió.
Tenen a l'abast les nostres tropes de la frontera eslovaca.
No és propi de la presidenta Kovac. No havia acceptat mai armes de l'OTAN.
Això era abans que assassinessin en Popov a casa seva.
I què en pensa, l'SVR?
Des de l'assassinat del ministre,
hi ha un sentiment creixent favorable a Rússia,
a la República Txeca.
I què en pensa, de la presidenta?
La presidenta Kovac s'ha deixat influir molt per Occident,
sobretot pels EUA.
En Greer, el cap de l'estació russa de la CIA, ha estat a Praga.
Es reuneixen sovint.
Pel que tinc entès, és un home carismàtic i persuasiu.
Soc de l'opinió que la Sra. Kovac i Txèquia
són simples peons en una batalla més gran.
No ens costaria gens agafar uns míssils S-400 de Crimea i portar-los
a la frontera amb Eslovàquia.
Són superiors als de l'OTAN. Tenen molt més abast.
I posaríem fi a la seva demostració de força.
Estaríem a l'abast de les bases aèries txeques.
Un avantatge estratègic afegit, sí.
Faci-ho. I no sigui discret. Si els EUA ens observen,
que vegin bé què passa.
Sí, senyor.
President...
Em sorprèn no veure el seu cap de gabinet.
L'esperava.
Jo també.
Sembla que no es troba bé.
Res.
Torna-ho a mirar!
Aixeca't la samarreta.
- Com? - Aixeca-te-la.
Gira't.
Desfeu-vos dels mòbils. Que tothom canviï de mòbil i de número
cada setmana. I escorcolleu-ho tot cada matí.
- No entra ni surt ningú que no coneguem. - Sí.
Vull en Georges i la Mariana a la casa d'aquí...
De qui és aquesta cartera?
D'en Georges.
Digui?
Qui és? Qui és?
Digui? Qui és? Qui...?
Com va això?
Ja està a punt.
Trobeu en Georges!
Georges...
Ja toca que parlem del teu futur.
Fa molt que et dediques a això, Mikhaïl. No t'insultaré enganyant-te.
No tinc ni idea de què va tot això.
I jo que em pensava que em tornaries la cortesia.
L'Alexei Petrov està en mans de l'SVR i ha donat noms, entre d'altres, el teu.
Aquí hi ha la teva confessió.
Quan la firmis, em donaràs els noms dels altres
i després te n'aniràs a Carèlia.
Tres anys, potser. No serà agradable,
però almenys seràs viu.
No sé res
ni conec ningú.
Només el ministre Petrov.
L'havia d'informar de tot el que deia o feia el president Surikov.
- I a qui visitava. - Ho admets.
Espiaves el president.
Sí.
I la República Txeca? Què hi passa?
Qui va donar l'ordre d'assassinar el ministre Popov?
No ho sé.
T'ho juro.
L'Alexei ens ha donat els noms dels altres.
Estaria bé que els corroboressis.
L'Alexei Petrov era el meu únic contacte. Ningú més.
Vaig sentir que parlava d'en Sarhan Litxkin.
Amb qui?
No ho sé.
Parlava per telèfon. No sé amb qui.
M'has de creure.
L'Alexei sempre vigila molt. Només en sentia trossos.
Els trossos et poden salvar la vida.
Una vegada va parlar
d'alguna cosa anomenada Ballesta.
No sé què és.
T'ho juro.
Amb això en tinc prou.
Ho has d'entendre. Mira al nostre voltant.
És un país de putes, delinqüents i buròcrates.
Volia estar orgullós del meu país.
En lloc de ser l'home de qui el seu país en pogués estar orgullós.
- No, no ho entenc. - No!
Perdoni per venir sense avisar, però l'altre dia vam tenir una bona conversa
i he pensat que la podríem reprendre amb una copa de slivovitz.
Va ser una cosa molt curta.
Per això en vull parlar amb més detall.
Sense l'Alena.
Passi, sisplau.
Sisplau.
- Vol una mica de Moskovskaya? - No, gràcies.
- El troba massa picant? - Soc de Louisiana.
No hi ha res massa picant.
Louisiana és una colònia francesa, no?
Fa molt de temps.
Una colònia sempre és una colònia.
Gràcies pel regal, però continuem amb el vodka.
Sabia que el seu accent no era txec.
Sí, soc rus.
El seu és molt bo.
He passat força temps a Moscou.
No en tinc cap dubte.
Coneix l'aliyà dels anys 70?
- Sí. - La meva mare era jueva.
En comptes d'emigrar a Israel, va venir a Txecoslovàquia.
Diria que no era gaire devota.
Només volia sortir de Rússia.
Eren temps difícils.
No en tinc cap dubte.
Però els hi ha anat prou bé.
I ara tots dos som exiliats a la República Txeca, oi?
Quines coses, eh?
El problema de ser un exiliat
no és només que ets lluny de casa,
sinó que no tens una casa on tornar.
Bé, de què vol parlar amb mi la CIA?
Hola, soc en Georges. Ara no us puc atendre.
Deixeu un missatge després del senyal i us trucaré de seguida que pugui.
- On és en Georges? - En Christof i en Noah el busquen.
No pot ser a gaires llocs. Trobeu-lo!
- Què? - Ni rastre.
No ha passat per la duana ni ha reservat cap vol.
Doncs ara mateix
és en alguna ambaixada amb la Interpol cantant-ho tot.
Hòstia!
Què collons...?
Ara sí que tindrà un incentiu.
Hi ha una bomba a la bossa! Correu!
Sortiu! Fora!
No...
Em sents?
- Soc en Mike. -Soc en Zubkov.
M'has de treure d'aquí! Ara mateix!
D'acord. On ets?
- A Budapest. - Hi tenim un pis franc.
- Hi puc ser d'aquí dues hores. - D'acord.
T'enviaré un compte. Transfereix-hi 100.000 dòlars,
treu la SIM i llença el telèfon. No parlis amb ningú.
- Si no hi soc, espera'm, d'acord? - Entesos. D'acord.
Entén el problema, oi? En Radek en porta alguna de cap.
I està molt a prop de la seva filla.
Podria córrer perill.
I estic segur que no treballa sol.
Per això voldria saber
quines idees tenia a la Universitat de Defensa.
Vostè hi ensenyava, oi?
Sí.
En Radek sempre ha sigut contrari a Rússia.
Va perdre familiars a la Primavera de Praga.
Però va estudiar rus.
Per alguns és més fàcil que el francès o l'anglès.
Volia passar la prova d'idiomes de l'OTAN.
M'ha agradat la conversa.
A mi també.
"Per cada hora de vida, que és la custòdia de la nostra mort."
No convé que parlem per telèfon.
És pitjor que ignori les meves trucades.
Sobretot avui.
Ja hi és?
No ho sé.
- Com? - No en sé res.
Ni d'en Zubkov, ni del lloc, ni d'en Mikhaïl.
- Potser l'han capturat. - Prou. En Zubkov és de fiar.
En Mikhaïl tant se me'n fot. No sap res.
No perdi la calma. No és moment de posar-se nerviós.
Per vostè és fàcil de dir. És lluny del risc.
Hi convisc des d'abans que vostè nasqués, amb el risc.
No es pensi que està per sobre de tot això o que se'n pot escapar.
L'entrega és el punt d'inflexió.
Sense l'urani no tenim res.
Ja ho sé. En Notxinov ja hi és.
- Em trucarà quan arribi la tramesa. - L'hi confia a aquest, això?
- Hi podria enviar algú altre. - Se'n fia?
- Ara mateix no em fio de ningú. - Millor.
En comença a aprendre.
Faci el que hagi de fer, no m'hi impliqui a mi
- i avisi'm quan arribi. - Entesos.
PIS FRANC MOGYORÓD, HONGRIA
- Qui creus que et persegueix? - No ho sé.
Primer em pensava que era la Interpol, la CIA o jo què cony sé!
Potser és un client que està emprenyat.
Et donarem una identitat nova.
Demà et portarem a Guinea Bissau amb un jet.
Collons! Si és qui em penso, m'hauré d'amagar per sempre.
Gràcies, Mike.
Ets home mort.
No ho crec pas.
Seu.
Ets un cabronàs, Mike.
En Georges no sap res.
L'Alexei Petrov, sí.
Saps qui soc?
Ni idea.
Però segur que endevines per qui treballo.
L'Alexei ha parlat.
Se l'acusava de terrorisme i traïció
i, en lloc d'una bala o un camp de treball,
ens ha triat a nosaltres
i ens ha donat una llista de tota la gent amb qui ha col·laborat,
començant per tu.
Vendre urani et sortirà car a qualsevol país.
No el conec, en Petrov, a part del que diu la premsa.
Urani.
No en teniu cap prova.
No sé si entens la teva situació. No me'n fan falta, de proves.
¿Creus que al teu amic, el cap de policia, li interessarà
saber que has ajudat terroristes?
- Què cony t'empatolles? - No l'hi has dit?
El compte on has transferit els diners no és normal i corrent.
Està vinculat al finançament d'ISIS i fa saltar les alarmes arreu.
També a Hongria.
Fill de puta.
Fill de puta!
Levan, només et queda una opció. Digue'ns on és l'entrega.
I una merda!
Escolta'm.
Tot el que has conegut fins avui, s'ha acabat.
Però tens una sortida.
Matoksa.
Matoksa?
Sí, Matoksa. A Rússia!
Digue'm que he fet bé confiant en tu.
L'urani va cap a Rússia, a un lloc que es diu Matoksa.
Merda!
- Si és veritat... - Ho és. En Zubkov pot confirmar l'entrega.
Ell i el seu soci han accedit a col·laborar.
Com?
Diguem que s'ha espantat. Ho pots venir a veure.
Són aquí a Budapest amb mi.
Passi el que passi ara, jo hi he de participar.
No et pots permetre el luxe de demanar-me favors.
No arriscaré la carrera ni la seguretat per tu.
Sense nosaltres, no tindrien res.
Només li demano que faci el que toca.
D'acord, Jack.
Però jo et demano el mateix a tu.
Són espantosos, oi?
I necessaris.
Fas ben fet.
Ara prenem decisions difícils i potser no en veurem els resultats.
Per això són tan difícils.
Presidenta...
Gràcies pel seu servei, capità Seifert.
- Es diu com el poeta. - Sí, com el poeta.
És l'encant de ser txec.
Els soldats poden ser poetes i els poetes, presidents.
- No hi ha límits. - No, senyora.
Podem tenir vigilada la presidenta Kovac? Les 24 hores, discretament.
Res que hagi de saber?
Encara no.
Gràcies per venir.
Capità, moltes gràcies.
Gràcies.
Li desitjo el millor.
Hola, reina.
- Han entrat a casa. - Què?
- Qui? - La CIA, SI...
No ho sé, però eren professionals.
Ho han regirat tot.
- No t'amoïnis. - Ah, no?
Ja coneixes al cabró d'en Petr. Sempre esborra el rastre.
Què passarà si sospita que t'han descobert?
Agafa la Marika i marxeu. No triguis. Ja saps on heu d'anar.
- I tu? - Vindré de seguida que pugui.
D'acord. Ves amb compte.
- Tu també. T'estimo. - T'estimo.
- Presidenta... - Gràcies.
- Hem de marxar. - Gràcies a tothom.
- Què passa? - Un tema de seguretat.
No és preocupant, però ens en hem d'anar.
- Tot a punt? - Ja la porto jo.
Reforça la seguretat. Protocol A.
- Per què no em porta l'Erik? - Podria suposar un risc.
Volem evitar qualsevol perill.
No pateixi, de seguida haurà passat.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu IGNASI OLIVER