Mă întrebam
ce persoană bolnavă numește o stradă Edgewood Way
și o pune la jumătate de km de Edgewood Lane?
E o nebunie.
Mă trimite în această suburbie înfiorătoare și confuză.
Vorbesc serios. Ies în evidență aici.
Bine. Mai vorbim. Pa.
Deci acesta e Rine Ave.
E ca un labirint al naibii.
Bine, să vedem, la est...
Continuă să mergi drept și apoi...
Cred că a spus stânga. Ce a fost asta, păun?
Mergi drept și apoi fă stânga.
Continuă să mergi. Nu face nimic prostesc.
Mă duc în direcția opusă.
Nu astăzi. Nu eu.
Nu-mi place să abordez nemernicii de aici. Plec.
Hai măi frate...
FUGI!
Traducerea și adaptarea: Snake_Eyes
Cum merge treaba acolo?
Bine.
- Ți-ai luat periuța de dinți? - Da.
- Și deodorantul? - Da.
- Ți-ai luat haine confortabile? - Da.
Mă scuzi un pic, Sid? Trebuie să vorbesc cu tatăl tău.
Ce?
Ei știu că sunt negru?
Nu.
Ar trebui?
Pare ca...
ceva ce ai dori să...
menționezi.
"Mamă și tată, prietenul meu negru va veni în acest weekend"
"și nu vreau să fiți șocați pentru că e negru."
- Ai spus că a sunt primul tău iubit negru? - Da, și?
Deci e un teritoriu necunoscut pentru ei.
Nu vreau să fiu urmărit cu o pușcă în curtea din față.
Nu se întâmplă. Tata ar fi votat a treia oară cu Obama, dacă putea.
Dragostea e atât de reală.
Cu siguranță va dori să vorbească cu tine...
și cu siguranță nu va fi distractiv.
Dar asta în principal pentru că este un tată prostuț.
Nu sunt rasiști.
Ți-aș fi spus.
Nu te-aș duce acasă. Gândește-te doar la asta.
- Da, mă gândesc. - Bun.
- Sunt matur... - În nici un caz.
Mi-ai rupt țigara.
- O arunci pe geam? - Nici nu încape discuția.
Tocmai ai aruncat un dolar pe geam.
A fost un dolar pe care l-ai cheltuit pe nicotină și tutun.
Stai că trebuie să-l sun pe Rod.
Nu face așa.
Ce mai faci?
- Ești la serviciu? - Da.
Chris, zi-mi o chestie.
Cum să am probleme când caut o babă? E o procedură standard.
Gary crede că dacă e bătrână nu poate deturna un avion.
Așteaptă, știu că râzi.
Următorul 9/11 va fi în stil geriatric.
Mersi că ai grijă de Sid. Să-i dai mâncare de câini.
- Are limbrici. - Ai încredere în mine.
Bine? Eu nu-ți dau rahaturi.
Nu, îți accept scuzele. Este ok.
- Ce face domnișorica Rosie? - E ok, conduce.
- Dă-mi să vorbesc cu el. - Nu.
Aș vrea să vorbesc cu el.
Așteaptă o secundă.
- Bună, Rod. - Știi că ai ales pe cine nu trebuie?
Sigur. E doar un truc ca să ajung la tine.
- Nu e prea târziu pentru noi. - Bine, găsește-ți propria fată.
Nu contează, pentru că nu îmi urmezi sfaturile.
Ce sfaturi?
Să nu te duci la părinții unei fete albe.
Ce face, te linge la ouă sau ce?
- Da, la revedere. - Știi ce spun, Chris?
Mi-a închis ticălosul.
- Ești gelos. - Nu sunt gelos.
- Te-am făcut gelos cu Rod. - Nu sunt gelos pe Rod.
- Ești bine? - Da, m-am speriat. Tu?
Da, sunt bine.
- Stai aici. - Ce? Ce ai de gând să faci?
Nu știu. Eu...
Poate că a plecat.
Pe viitor sunați la controlul animalelor.
Da, scuze. Eram doar dezorientată.
Veniți de la oraș?
Da. Părinții mei sunt din zona lacului Pontaco. Mergem acolo în weekend.
- Dle, îmi arătați permisul, vă rog? - Stai, de ce?
Da, n-am furat identitatea.
Nu. Nu conducea.
N-am întrebat cine conducea. I-am cerut permisul de conducere.
- Da. De ce? Nu este logic. - Poftim.
Nu. Nu-i dai ăsta pentru că nu ai făcut nimic rău.
Dragă, e în regulă. Haide.
- Când e incident întrebăm... - E o prostie.
Doamnă...
E totul în regulă, Ryan?
Da, sunt bine.
Reparați farul și oglinda.
Mersi dle agent.
- Ce? - A fost sexy.
Nu voi permite nimănui să se ia de soțul meu.
Văd asta.
Am ajuns.
Acesta este grădinarul.
Ești gata?
- Bună. - Fetița mea. Vino aici.
- Ce mai faci? - Și eu te iubesc. Mi-a fost dor de tine.
Acesta e tatăl meu, Dean. Acesta este Chris.
- Spune-mi domnul Armitage. - Desigur. Eu...
Glumesc. Spune-mi Dean și ia-mă în brațe.
- Ce mai faci? - Bine. Tu?
- Nouă ne place să ne îmbrățișăm. - Da.
Asta e mama mea. El e Chris.
Bine ați venit.
Încântată de cunoștință.
Tatăl tău e foarte entuziasmat.
Intrați vă rog. Bine ați venit în casa noastră.
- Cum a fost drumul? - Bine.
- De fapt, am lovit un cerb. - Ce?
- A murit? - Da.
Este oribil. Sunteți bine?
- Da, suntem doar șocați. - Da?
Da, a apărut de nicăieri. L-am lovit destul de tare.
Da, trebuie să fiți șocați.
Foarte ciudat. Dar știi ce spun?
Spun, unul doborât și încă câteva sute de mii ce urmează.
Nu vreau să mă laud, dar nu-mi plac cerbii.
M-am săturat de ei. Sunt ca șobolanii.
Distrug ecosistemul. Dacă văd un cerb mort pe drum, atunci cred că e un început.
- Eu nici măcar nu înțeleg. Îmi pare rău. - Spun și eu.
Sunt recunoscător pentru ce ați făcut astăzi. Nu îmi plac cerbii.
Am înțeles asta.
- Da, dar... - Arătați atât de obosiți.
Puțin.
De când durează acest lucru?
De cât timp?
- Patru luni. - Patru luni?
Cinci, de fapt.
Are dreptate.
Așa. Ar trebui să te obișnuiești.
Îmi pare foarte rău.
Îmi pare rău. Ea are dreptate. Am greșit.
Vezi?
Are și un buton de închis? E obositor.
Vreau să vă fac un tur.
Putem despacheta mai întâi?
Vreți să despachetați? Înainte de tur?
Ăsta e biroul lui Missy. Aici are întâlnirile.
- E terapeută? - Psihiatru, da.
Se pare că oamenii sunt la fel de nebuni ca și la oraș.
Ăsta e Jeremy, fratele lui Rose.
Am auzit povești.
A studiat medicina. Vrea să fie ca mine.
- Îl vei cunoaște. - Bine, marfă.
Acestea provin din Bali.
Este destul de eclectic. Sunt un...
Sunt călător și continui să aduc suveniruri.
E un privilegiu să cunoști o altă cultură.
Uite aici. Tatăl meu pretinde că este faimos.
A fost învins de Jesse Owens în calificări pentru Jocurile Olimpice, Berlin 1936.
- Acestea erau jocurile unde... - Owens a câștigat în fața lui Hitler.
Da, ce moment. Hitler stătea acolo cu prostiile sale ariene.
Și apoi vine un negru să arate lumii că el nu are dreptate. De necrezut.
- Îmi pare rău pentru tatăl tău. - Da. Aproape a trecut peste.
Acesta e subsolul. A trebuit să-l închidem. E plin de mucegai negru.
Mama și-a iubit bucătăria, așa că am păstrat o parte din ea aici.
Georgina, el e Chris, iubitul lui Rose.
- Bună. - Bună.
Și acum...
piesa de rezistență.
Terenul de joacă.
Îmi place. Cea mai apropiată casă e peste lac.
Intimitate totală.
- Știu ce crezi. - Ce?
Haide, înțeleg.
Familie albă, slujitori negri. E un adevărat clișeu.
- Nu am spus asta. - Nu era necesar, crede-mă.
I-am luat pe Georgina și pe Walter să-mi ajute părinții.
Când ei au murit, nu i-am putut lăsa să plece.
Dar urăsc cum arată.
Da, știu ce vrei să spui.
L-aș fi votat a treia oară pe Obama dacă aș fi putut.
Cel mai bun președinte al vieții mele. Fără îndoială.
- Sunt de acord cu asta. - Da.
Și ce fac părinții tăi, Chris?
Tatăl meu, nu știu cu adevărat. Mama mea a murit când aveam 11 ani.
- Îmi pare rău. Cum a murit? - Accident de mașină.
Este oribil.
- Îmi pare rău să aud asta. - Ai fost atât de tânăr.
De fapt nu-mi amintesc mult din acel moment, așa că...
E ok. Nu trebuie să vorbim.
Fumezi, Chris?
Încerc să mă las.
Tată, de asta nu aduc pe nimeni acasă.
- E în regulă, nu judecăm. - Dar e un obicei urât.
- Missy te poate ajuta. - Cum?
Hipnoză. A dezvoltat o metodă care funcționează excelent.
Unii oameni nu vor ca un ciudat să le umble în cap.
Ascultă, Chris, am crezut că era o prostie totală.
Am fumat timp de 15 ani și mi-a plăcut.
Dar m-a hipnotizat odată și vomit când văd o țigară.
- Calmează-te, Dean. - Este un serviciu pe care îl oferim.
M-am prins. Mulțumesc oricum.
Fumător sau nu, suntem bucuroși că sunteți aici pentru adunare.
- Stai, e weekendul ăsta? - Da.
- Ce adunare? - Of Doamne.
E celebrarea bunicilor lui Rose.
Tatăl meu dădea petrecere în fiecare an, aducea toți prietenii împreună...
Badminton...
Stai, de ce nu mi-ai spus asta?
- E în fiecare an în aceeași zi, dragă. - Nu este adevărat.
- Ba da. - Da.
- Într-adevăr? - Da.
O ținem după moartea lor ca să-i păstrăm aproape de noi.
Ei sunt încă cu noi.
Voiam doar un weekend liniștit.
- Îmi pare rău. - Georgina?
- Îmi pare foarte rău. Uite ce... - E în regulă.
De ce nu te odihnești?
- Da. Cred că am să fac asta. - Bun.
- Dumnezeule. Trebuie să fie foarte... - Ce faceți?
Bună Jeremy.
Bună dragule.
Nu mai răspunde nimeni la ușă?
Bună, Rosie.
- De ce ar trebui să mint? - Grozav.
Ți-a spus despre colecția de unghii de la picior?
- Ce? - Of Doamne.
Le mușca, le sugea și le păstra într-o cutie de bijuterii.
- Nu știu despre ce vorbești. - Este foarte dezgustător.
- Te urăsc. - Uite una bună.
Voi descrie mai întâi condițiile. A fost primul nostru an.
- Rose îl iubea pe Conner Garfield. - Nu.
- Conner Garfield. - Nu. Mamă?
Nu, Jeremy, oprește-te.
- Nu. Vreau să aud. - Rose, unde-ți sunt manierele?
- Vrea să audă poveștile. - Mulțumesc.
Deci Conner e în echipa mea de lacros. Băiat imens, de 2 metri, destul de prost.
- Așa că am organizat o petrecere... - Ai organizat o petrecere.
Părinții mei erau în Grecia sau cam așa.
Am intrat în dulapul cu băuturi și ne-am îmbătat cu toții.
Spune-mi că nu e adevărat, Rose.
Am umplut sticlele cu apă... Mă lași să termin?
- Spune. Sunt curioasă. - Bine, deci sunt sus...
cu cea mai tare fată din clasă, Jean Deely.
Îți dai seama că ești cel mai mare nenorocit din lume?
Conner începe să bată la ușa băii. Deschid...
Și sângele îi curgea din gură și striga: "Sora ta mi-a mușcat limba."
L-ai mușcat?
Să fiu sinceră, a fost primul meu sărut și mi-a băgat limba în gură...
și nu m-am așteptat. A fost un reflex.
Un reflex de care am scăpat de atunci.
Da. E foarte atentă acum.
Aduc desertul. Și, Dean, vorbești tu cu el?
- Chris, îți place fotbalul sau baschetul? - Baschetul, mai ales...
Ești fan MMA?
- Tipule. - Tipule, ce?
Ce?
Hei, Jeremy, lasă pe altul să vorbească.
Te vezi cu sora mea?
Se vede cu sora mea. Ai avut șansa ta.
Să nu ajung și eu să-l cunosc?
Vrei să spui ca UFC?
- Da. - Foarte violentă pentru mine.
Te-ai bătut vreodată pe stradă când erai copil?
Am făcut judo după școală, clasa I. Ar fi trebuit să mă vezi.
Judo?
Pentru că prin construcție și machiaj genetic...
dacă ți-ai fi lucrat corpul...
ai fi o fiară blestemată.
Tort de morcovi.
Ce am pierdut?
- Nimic. - Am vorbit despre sport.
- Nu? - Da.
Asta sună bine.
Deci, chestia cu jiu-jitsu...
e că puterea nu contează.
Are de-a face cu asta.
Este un joc de strategie, cum ar fi șahul.
E să fii cu două, trei, patru mutări înainte.
Mișto.
Ridică-te.
- Jeremy, fără karate la masă. - Nu sunt karate, mamă.
Am o regulă: nu mă bat cu bețivii.
- Vreau doar să... - Jeremy!
Nu voiam să-l rănesc.
Voia să te ia în strânsoare.
Care e problema lui? E prima dată când face asta.
Și tatăl meu la fel. Se ia de soțul meu.
Soțul meu. N-a auzit și nu mi-a zis niciodată...
Și acum îmi spune mereu.
Și mama a fost atât de nepoliticoasă față de Georgina.
Cu ce sunt diferiți față de agentul ăla?
Asta e șocant.
Mai vrei să zici ceva?
Ți-am zis eu.
Nu am vrut s-o spun.
Nu-mi place să mă înșel.
- Am observat. - Dar îmi pare rău.
- Așteaptă. Vino aici. - Îmi pare rău. Asta e de rahat.
Ce? De ce spui asta?
Pentru că te-am adus aici și sunt legată de ei.
Nu, este bine.
- De ce ești așa tăcut? - Sincer, nu este nimic.
Îmi placi cu toate chestiile tale rasiale.
E un curent rasial?
- Așa simt eu. - Da.
- Ce? - Petrecerea.
- Cât de rău poate fi? - Sunt atât de albi.
- Atât de albi. - Va fi bine.
Cu machiajul meu genetic se întâmplă probleme. Sunt o fiară.
Îți dai seama cât de periculos este fumatul?
Da.
Hai să stai cu mine.
Doar pentru o clipă.
Mulțumesc.
- Stai destul de confortabil? - E perfect. Mulțumesc.
Sigur.
Vrei să știi cum funcționează?
Pui un ceas de buzunar în fața chipului cuiva?
- Te uiți prea mult la televizor. - Mă uitam când eram mic.
Acum te simți foarte somnoros.
Uneori folosim puncte focale
pentru a pune pe cineva într-o stare de sugestibilitate sporită.
- Sugestibilitate sporită? - Așa este.
Fumezi în fața fiicei mele?
- Voi renunța, promit. - E copilul meu.
Ești interesat?
Cum rămâne cu mama ta?
Ce vrei să spui?
- Stai, noi suntem... - Unde erai când a murit?
Nu vreau să mă gândesc la asta.
Acasă... mă uitam la televizor.
Auzeai televizorul?
Ce auzeai?
- Ploaia. - Ploaia. Ploua.
Auzeai ploaia?
O auzi? Găsește-o.
Spune-mi când ai găsit-o.
Vino aici, Chris, uită-te la mine.
- Am găsit-o. - Unde era mama ta?
Ea...
Era în drum spre casă. Nu era acasă.
De la muncă?
Și ce ai făcut?
Nimic.
Nimic?
Am stat acolo.
- Ai sunat pe cineva? - Nu.
De ce nu?
Nu știu, eu...
am crezut că dacă aș face-o, ar fi adevărat.
Ești atât de speriat.
Crezi că a fost vina ta?
Cum te simți acum?
Nu mă pot mișca.
- Nu te poți mișca. - De ce nu mă pot mișca?
Ești paralizat.
Ca în acea zi când nu ai făcut nimic. N-ai făcut nimic.
Acum...
Afundă-te în podea.
- Așteaptă. - Afundă-te.
Acum ești într-un loc afundat.
Ce mai faci?
Te fac să muncești din greu aici?
Nimic din ce nu vreau să fac.
Nu ne-am cunoscut încă. Sunt Chris.
Știu cine ești.
E frumoasă, nu?
Rose?
- Da, este. - Unicat.
O stăpână adevărată.
Așa e.
- Îmi pare rău pentru noaptea trecută. - Ce?
Exercițiul meu. N-am vrut să te sperii.
- Și a funcționat? - Ce?
Ai stat mult timp în biroul doamnei Armitage.
Cred că m-am îmbătat aseară. Nu-mi amintesc, deci...
Trebuie să mă întorc la muncă și să-mi văd de treburile mele.
Cred că mama ta m-a hipnotizat aseară.
Ce? Când?
Am ieșit afară să iau aer curat, am întâlnit-o și...
Abia dacă îmi amintesc ceva. Îmi vine să vomit când mă gândesc la țigară.
Of Doamne.
Îmi pare rău. Nu pot să cred că ți-a făcut asta.
- Și am avut vise ciudate. - Ce ai visat?
Eram într-o gaură și nu mă puteam mișca.
Sună groaznic. Îmi pare rău.
Ce s-a întâmplat cu Walter?
Ce vrei să spui?
- Tocmai am vorbit cu el. Părea ostil. - A spus ceva?
Nu e ceea ce spune, ci cum.
Poate că te place.
Poate e gelos sau ceva de genul ăsta. Eu...
- Glumești? - Nu.
Deci crezi că am o șansă cu el?
Crezi că e amuzant.
Voi vorbi despre asta cu tata.
- Nu vorbi cu el, e ok. - Nu, nu-i așa.
Totul este în regulă. Nu contează. Uită ce s-a întâmplat.
Măiculiță.
La naiba.
Începe. Ești gata pentru asta?
- Da. - Eu nu.
Ce drăguț.
- Doar râzi. - Să râd? Bine.
Zâmbește mereu. Așa.
Uite, e familia Greene.
Gordon și Emily, el e Chris.
Mă bucur să te cunosc, Chris.
De asemenea.
- Ce strângere. - Mulțumesc. Și dv.
Ai jucat vreodată golf?
Odată, acum câțiva ani. Nu eram foarte bun.
- Gordon a jucat golf ani de zile. - Vorbești serios?
Nu pot să mai dau din șolduri acum. Dar îl cunosc pe Tiger.
- Asta e fantastic. - Super.
- Gordon îl iubește pe Tiger. - Cel mai bun văzut vreodată.
Să vedem în ce formă ești.
- Ei sunt Nelson și Lisa. - Ce mai faceți?
Vai cât de arătos este.
Ești arătos?
Nu e rău, așa-i Nelson?
Este adevărat?
E mai bun?
Pielea tânără a fost preferată în ultimii o sută de ani.
Dar acum se schimbă. Negrul e la modă.
- Scuzați-mă. Voi face câteva fotografii. - Desigur.
Iată-l.
Mă bucur să văd un alt frate aici.
Bună. Da, desigur.
S-a întâmplat ceva?
Aici ești. Fă ceva cu asta.
Bună. Eu sunt Filomena. Tu cine ești?
Chris. Prietenul lui Rose.
Fantastic. Sunteți un cuplu minunat.
- Mulțumesc. - Unde-mi sunt manierele? Logan King.
Chris mi-a spus că se simte mai confortabil în prezența mea.
Asta e drăguț.
Logan, nu-mi place să te iau, dar Wincott a întrebat despre tine.
Mi-a plăcut să te cunosc, Chris.
La revedere.
Ce naiba?
Ignorantă.
- Cine? - Toată lumea.
Nu au idee prin ce trec oamenii.
- Jim Hudson. - Chris.
Știu cine ești.
Sunt un admirator al tău. Ești perspicace.
Așteaptă. Jim Hudson? Galeriile Hudson?
E ironic să fiu un dealer de artă orb.
Cum o faci?
Asistentul meu îmi descrie arta foarte detaliat.
Te pricepi.
Imaginile pe care le prinzi sunt atât de brutale, atât de melancolice.
Lucruri puternice. Cred.
Mulțumesc.
Și eu am făcut fotografii. Mai mult în sălbăticie.
Am trimis de 14 ori la "Nat Geo" înainte să-mi dau seama că nu sunt destul de bun.
Am început să vând și apoi mi-am pierdut vederea.
Știu. Viața poate fi o glumă proastă.
Într-o zi lucrezi în camera întunecată, a doua zi te vei trezi în întuneric.
Boală genetică.
- Viața nu este corectă, omule. - Ai dreptate. Viața nu e corectă.
Vino aici.
- Ce naiba? M-ai lăsat acolo singură? - Uită-te la asta.
- Mi-a scos telefonul din priză. - Cine?
Georgina. Am venit să vorbesc cu Rod și acum bateria este goală.
- Și de ce ar fi făcut-o? - Poate că nu-i place...
că sunt prietenul tău.
Într-adevăr?
E o chestie.
Ești așa de sexy încât oamenii îți scot telefonul din priză?
- Nu mai contează. - Stai. Nu...
- Nu face aia. Nu... - Îmi pare rău. Este ok.
Acum te afișează?
Este ciudat, omule. Și oamenii de aici la fel.
N-au văzut niciodată un negru care să nu lucreze pentru ei.
Ciudat, nu?
- Nici nu vreau să-ți zic. - Ce?
- Am fost hipnotizat aseară. - Negrule, pleacă în puii mei de-aici.
Nu. Pentru a renunța la fumat. Mama lui Rose e psihiatru, deci...
Frate, nu-mi pasă nici dacă e Iyanla Vanzant.
Nu-mi poate face viața mai bună. Mie nu-mi intră în cap.
M-a prins cu garda jos, dar e bine pentru că...
- Sunt vindecat. A mers. - De ce nu ți-e frică?
Te puteau face să faci orice. Să latri ca un câine...
Să zbori ca un porumbel și atunci ai fi arătat ridicol. Sau...
Nu știu dacă știi. Albii adoră să aibă sclavi sexuali.
Sunt sigur că nu sunt o familie ciudată care face sex.
Jeffrey Dahmer mânca rahatul negrilor. Dar asta după ce le-o trăgea în cur.
Crezi că au prevăzut asta? Nu.
Au mers acolo gândindu-se că sug măciuca sau se joacă cu boașele.
Nu s-au mai jucat cu nimic, că nu mai aveau cap atașat.
Au supt totuși măciuca, dar fără cap. A fost ciudat.
Ăsta a fost Jeffrey Dahmer.
Mulțumesc pentru acea imagine.
Nu inventez. Am văzut-o pe A&E. E reală.
Și oamenii negri aici. Se pare că au pierdut mișcarea.
Pentru că probabil sunt hipnotizați.
Eu doar conectez punctele. Încep de la ceea ce îmi spui.
Cred că mama ei aduce pe toată lumea într-o transă și apoi le zăpăcește mintea.
Mulțumesc, Rod. Pa.
- Bună. - Bună.
Îți datorez scuze.
A fost nepoliticos să-ți ating lucrurile fără să întreb.
Nu, e în regulă. Am fost doar confuz.
Te pot asigura că nu a fost intenționat.
Lasă-mă să-ți explic.
Ți-am ridicat mobilul pentru a curăța dulapul...
și s-a deconectat accidental.
Așa că l-am lăsat așa.
Ce proastă am fost.
Este ok. Nu încercam să te torn.
- Să mă torni? - Să te spun.
Să mă spui?
Da.
Nu te îngrijora pentru asta.
Pot să te asigur...
Eu nu răspund în fața nimănui.
Așa e.
Și eu mă enervez când sunt mulți albi prin preajmă.
Nu, nu, nu, nu...
Ce figură ești.
Nu e experiența mea. Nicidecum.
Familia Armitage se poartă bine cu noi.
Ne tratează ca făcând parte din familie.
Târfa asta e nebună.
Așteaptă o secundă. Chris, vreau să-ți prezint niște prieteni.
Ei sunt David și Marcia Wincott, Ronald și Celia Jeffries...
Hiroki Tanaka și Jessika și Fredrich Walden.
Prea multe nume de amintit, dar vă salut.
Crezi că afro-americanul...
e avantajat sau dezavantajat în lumea modernă?
E o întrebare dură.
Da, nu știu.
Hei! Frăție!
M-a întrebat despre afro-americani. Poate poți răspunde tu.
Experiența afro-americană pentru mine în cea mai mare parte a fost foarte bună.
Deși este dificil să intru în detaliu...
pentru că n-am ieșit din casă de mult timp.
Am devenit prieteni la domiciliu.
Nu mă interesează nici când mergi în oraș.
Muncile casnice au devenit sanctuarul meu.
Fugi!
Îmi pare rău, omule.
Fugi!
- Calmează-te! - Fugi!
Calmează-te!
Convulsiile creează anxietate, ceea ce poate duce la agresiune.
- Dar ataca aleatoriu oamenii? - Nu a fost aleatoriu.
A fost blițul tău, asta l-a stârnit.
- Ce mai face? - Mult mai bine.
Cred că...
ar trebui să-mi cer scuze.
Nu, suntem doar bucuroși că ești tu din nou.
Da, așa e.
Și îi mulțumesc lui Dumnezeu că m-ai liniștit.
Îmi dau seama că v-am speriat puțin. Mai ales pe tine, Chris.
Îmi pare rău.
N-am știut de treaba cu blițul.
Desigur. Cum să fi știut?
Dar n-ar fi trebuit să bei.
Vă voi lăsa să sărbătoriți restul serii fără ajutorul minții mele minunate.
Întreaga încercare m-a epuizat.
De ce nu te odihnești puțin?
Mi-a plăcut să te cunosc, Chris.
Ceva pentru a îmbunătăți starea de spirit?
Da. Să începem din nou petrecerea.
Ce ziceți de artificii și bingo?
- Mergem la plimbare. - Ești sigură?
Continuăm?
Vărul meu are epilepsie. Asta n-a fost o criză.
Tatăl meu este neurochirurg și în opinia lui a fost o criză.
- Am încredere în el... - N-a fost o criză.
Atunci ce-a fost?
De cât timp îl cunoști?
Azi l-am cunoscut. De ce?
Va suna nebunește, dar...
Când m-a atacat...
Am simțit că-l cunoșteam.
- L-ai cunoscut pe Logan înainte? - Nu, nu pe Logan, ci pe cel ce m-a atacat.
Cred că mama ta a intrat în capul meu.
A intrat în capul meu.
- Da, și am crezut că a funcționat. - Nu, nu a funcționat.
A intrat în capul meu și acum mă gândesc la lucruri ciudate.
Precum ce?
Trebuie să plec de aici.
Vrei să pleci.
Fără mine.
Cum vrei tu.
Ți-am spus despre acea noapte când a murit mama mea.
Când n-am sunat la 911 și nu m-am dus s-o caut.
O oră a trecut, apoi două... trei...
Și am stat acolo.
Mă uitam la televizor.
- Nu puteai face nimic. - Mai târziu am aflat că...
a supraviețuit primei lovituri.
A stat acolo sângerând de-a lungul drumului, rece și singură.
Așa a murit dimineața devreme, rece și singură.
Și eu mă uitam la televizor.
- Erai doar un puști. - A fost timp.
A fost timp.
A fost o vreme când o căuta cineva. A fost timp, dar nimeni nu se uita.
Tu ești tot ce am. Nu plec fără tine. Nu te voi dezamăgi.
- Nu? - Nu, eu nu.
Doamne, m-ai speriat.
Hai acasă.
Ce?
Hai acasă. Pentru că asta e nașpa.
Asta e de rahat. Hai acasă. Voi inventa ceva.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
- Noapte bună. - Haide, iubire.
La revedere, Chris. Mă bucur că te-am cunoscut.
Idiotule.
- Ăsta e Dre. - Dre?
Andre Hayworth.
- A făcut-o cu Veronica. - Veronica?
Sora Teresei ce lucra la cinematograf.
Da, ăsta e el. Dar așteaptă.
E atât de nebunesc.
- El e diferit. - Nu mai spune.
- De ce se îmbracă așa? - Nu-i asta. E vorba de tot.
A venit la petrecere cu o femeie albă mai bătrână cu 30 de ani decât el.
Sclav sexual.
Chris, pleacă de acolo. Ești într-o situație "Eyes Wide Shut".
Vei fi sclav... Alo?
Chris? S-a terminat bateria.
- Salut, frumosule. Ești pregătit? - Rose, trebuie să plecăm acum.
E totul în ordine?
Îți spun în mașină, dar trebuie să mergem acum.
Bine. Da. Mă duc să-mi iau bagajul.
- Ești gata? - Da, îmi căutam camera.
E aici.
Ai cheile? Pun bagajele în portbagaj.
Sunt aici undeva. Trebuie să le găsesc.
Ești în regulă?
Stai o clipă.
Nu găsești cheile?
- Nu pot să le găsesc. - Hai că le găsim pe drum.
- Chris... - Ia cheile.
- Unde te duci? Petrecerea abia începe. - Duc bagajele la mașină, omule.
- Vrea cineva ceai? - Nu, mulțumesc. Plecăm.
Într-adevăr? De ce? E ceva în neregulă?
Câinele lui e foarte bolnav, trebuie să meargă la veterinar.
- Îmi pare rău. - Cât de groaznic.
- Rose, cheile. - Le caut.
Rose.
Care este scopul tău, Chris?
Ce?
În viață. Care este scopul tău?
În prezent, găsirea acelor chei. Da?
Focul.
Este o reflectare a mortalității noastre.
Suntem născuți, respirăm și apoi murim.
Rose.
Le caut.
Chiar și soarele va muri într-o zi.
Dar suntem divini.
Suntem zei prinși în coconi.
Rose?
Nu știu unde sunt.
Rose?
Rose!
Rose, dă-mi cheile. Rose, dă-mi...
Dă-mi cheile! Rose, acum! Cheile!
- Fii atent. - Ce naiba?
- N-am făcut nimic. - Ce naiba se întâmplă?
Unde sunt cheile, Rose?
Știi că nu ți le pot da.
Haide.
- Este rănit? - L-ai văzut prins?
Da. Jeremy, ia-l de picioare și du-l jos. Dean, ajută-l.
Îl pot lua eu singur.
- Nu, l-ai stricat destul. - În regulă.
- Gata? - Ai grijă la capul lui.
Fii atent.
- Să nu-l scapi. - Nu.
- Pot să te ajut? - Bine, a fost vina mea.
Erai unul din preferații mei.
Ai auzit asta, Chris?
Unul din preferații ei.
Bună, sunt Chris. Nu sunt în telefon sau nu vreau să vorbesc cu tine. Pace.
Da. Și eu.
Mintea e ceva groaznic de pierdut.
Milioane de americani simt efectele îmbătrânirii.
Fiecare mișcare afectează articulațiile.
Ce s-a întâmplat cu Andre Hayworth? A dispărut în Evergreen Hallow.
Băga-mi-aș.
Există ceva mai frumos decât un răsărit de soare?
Sunt Roman Armitage și dacă privești aici, probabil te întrebi ce se întâmplă.
Nu îți face griji. Hai să facem o plimbare.
Sunteți aleși pentru beneficiile fizice de care v-ați bucurat toată viața voastră.
Cu darurile dv naturale și determinare, amândoi putem face parte din ceva mai mare.
Ceva perfect.
Procedura Coagula este un miracol creat de om.
Ordinul nostru o dezvoltă de mulți ani...
Și numai recent a fost perfecționată...
Prin sângele și carnea mea proprie.
Familia mea și eu suntem onorați să ne oferim serviciile grupului nostru.
Nu îți pierde puterea. Nu te împotrivi. Nu poți opri inevitabilul.
Și cine știe?
Poate că într-o bună zi te vei bucura să fii un membru al familiei.
Iată...
Coagula.
Ce naiba?
- Bună, dle... - Williams. Rod Williams.
- TSA? - Da, doamnă.
Știi că toate problemele TSA trebuie să treacă prin ofițerul competent.
Da, doamnă, dar nu este o problemă TSA.
Nu îmi zice "doamnă". Că s-ar putea să ne înțelegem.
- Cum te pot ajuta, Rod Williams de la TSA? - Bine, uitați cum stă treaba.
Chris lipsește de două zile.
- Fiul tău lipsește? - Nu, prietenul meu. Are 26 de ani.
Numele lui este Chris Washington.
A plecat vineri cu prietena lui, Rose Armitage.
Ea este caucaziană.
- Bine, continuă. - Chris trebuia să revină duminică.
Și eu am grijă de câinele lui, Sid.
- Acesta este Sid. - Drăguț, nu?
Chris mi-a trimis asta din casa părinților prietenei lui.
Vezi? Acesta este Andre Hayworth.
Bine? Cineva pe care l-am cunoscut mai demult.
Se pare că lipsește de șase luni.
- Nu pare să lipsească. - Asta pentru că l-am găsit.
Dar Chris spune că se comportă diferit.
- Cum adică diferit? - Este din Brooklyn. Nu se îmbracă așa.
Nici eu nu mă îmbrac așa, dar...
Este căsătorit cu o femeie albă, de două ori mai în vârstă.
Și asta ar explica hainele. Bine.
Rod Williams, TSA.
Știu, dar încerc să explic asta.
Ce vă voi spune va suna nebunesc. Sunteți gata?
- Spune-o. - Cred că ei răpesc negrii...
le spală creierul și îi fac sclavi sexuali.
Îmi pare rău de exprimare.
Așteaptă o secundă.
Apoi mi-a trimis o poză amuzantă. "Ăsta e Andre Hayworth."
Care a lipsit timp de șase luni.
Și îmi fac treaba de agent TSA. Am același antrenament ca voi.
Uneori știm mai multe decât voi pentru că avem de-a face cu teroriști.
Dar asta este o altă poveste. Așa că fac cercetările mele...
Și încep să adun piesele și iată ce aflu.
Cred că ei răpesc negrii, le spală creierul și îi fac sclavi sexuali...
Nu sclavi, sclavi sexuali.
Nu știu dacă hipnoza îi face sclavi...
Dar știu că au deja doi frați de-ai noștri și ar fi putea fi mai mulți.
Care este pasul următor?
Să nu zici niciodată că nu fac nimic pentru tine.
Fetele albe o fac de fiecare dată.
Magia nu este reală.
Nimic nu are sens.
Alo?
- Ce mai faci, Rose? Eu sunt, Rod. - Bună.
Unde este Chris?
- A plecat acum două zile. - A plecat?
Da. A devenit paranoic și m-a părăsit.
Și s-a urcat într-un taxi și și-a uitat telefonul.
- Nu l-ai văzut? - Nu, nu s-a întors acasă.
L-am sunat de multe ori. M-am dus și la poliție.
- Ce ai spus? - Tocmai am spus că lipsește.
Bun. Tu...
Pot să te întreb ceva?
Cu ce companie de taxi a plecat?
Dumnezeule, eu...
Nu știu. Poate una locală, sau poate un Uber.
Stai, sunt atât de confuză.
Ești confuză? Și eu.
- Poți aștepta o clipă? - Bine.
Târfă mincinoasă... Știu...
Merge TSA-ul. Această târfă minte.
Bine, te-am prins. Am de gând să te înregistrez.
Vorbești prea mult. Vei spune ceva.
Înregistrez.
Difuzor.
Revin de pe mut.
Deci, ultima oară când am vorbit cu Chris, a spus că mama ta l-a hipnotizat.
Rod, încetează.
- Știu de ce ai sunat. - De ce?
E destul de evident, nu-i așa?
Ce?
Că există ceva între noi.
Nu, despre ce vorbești? Te-am sunat să te întreb de Chris.
Nu, Rod, de fiecare dată când am ieșit, îmi amintesc că mă priveai.
Ce? Nu, Chris e cel mai bun prieten al meu.
- Ce naiba i-ai făcut. - Știu că vrei să mi-o tragi, Rod.
Nu vreau asta. De ce spui prostiile astea? Ce...
Târfă. Nu vreau să ți-o trag. Pa.
Doamne... e o nenorocită... e genială.
Așteaptă...
Bună, Chris. Ce mai faci, prietene?
Poți răspunde, în cameră există un interfon.
- Unde este Rose? - Șiretule.
Ești unul dintre cei norocoși, crede-mă.
Metoda dificilă a lui Jeremy pare mult mai puțin plăcută.
Eu îți răspund la întrebările la care nu ai răspuns până acum.
Se pare că înțelegerea noastră comună a procesului...
are un efect pozitiv asupra succesului procedurii.
Nu îți pasă. Lasă-mă să-ți explic ce este.
Prima fază a fost hipnoza. Te amorțește.
Faza a doua este asta. Pregătirea mentală. Este de fapt o chestie psihologică.
- Înainte de operație? - Pentru etapa a treia.
Transplantul.
Ei bine, parțial, de fapt.
Creierul tău trebuie să rămână legat de sistemul tău nervos...
Pentru a păstra intacte conexiunile complicate.
Deci nu mori. Cel puțin nu complet.
O mică bucată din tine va fi undeva înăuntru. Conștiință limitată.
Vei putea vedea și auzi...
Ce face corpul tău, dar vei fi doar un pasager.
- O audiență. Vei trăi... - Într-un loc afundat.
Acum ești într-un loc afundat.
Da. Așa îl numește ea.
Voi controla funcția de mișcare, așa că voi fi...
Eu.
O să fii eu.
Bun.
Înveți repede. E bine pentru tine.
De ce noi?
De ce oamenii negri?
Cine știe?
Oamenii doresc schimbare. Unii oameni vor să fie mai puternici mai repede.
Se poartă negrul.
Pe mine nu mă interesează ce culoare ai.
Nu, ceea ce vreau este mai profund.
Vreau ochii tăi, omule.
Vreau acele lucruri la care te uiți.
E o nebunie.
Bine, am terminat.
Idiotule.
Tu...
Haide.
Unu Mississippi, doi Mississippi...
Trei Mississippi, patru Mississippi...
- 911. Care este urgența dv? - Sunt în casa Armitage. Sunt Chris.
Îmi pare rău, domnule, puteți repeta asta?
Sunt în casa Armitage...
Nu, nu fă asta. Doar pleacă.
Bunico.
Mi-ai distrus casa.
Pune mâna pe el, bunicule.
Lua-te-ar naiba!
Lasă-mă pe mine să o fac.
Îmi pare foarte rău.
Eu sunt.
Te iubesc.
Ajutor.
Ajută-mă.
Ți-am spus să nu te duci în casa aia.
Vreau să spun...
Cum m-ai găsit?
Sunt de le TSA în puii mei.
Noi aranjăm lucrurile.
Asta facem noi.
Luând în considerare această situație...
chiar că le-am aranjat.
FUGI!
Traducerea și adaptarea: Snake_Eyes