Dere har 90 minutter. Dere velger tema selv.
Tiden starter nå.
Vi har alle én ting vi skammer oss over,
minnet om ett øyeblikk så flaut...
...at vi aldri tror vi vil glemme det.
Et øyeblikk som fremdeles vekker oss kl. 04.00...
...badet i svette.
Min forferdelige øyeblikk skjedde fordi jeg var redd.
Jeg var redd fordi jeg mistet min eneste virkelige venn.
Folk gjør dumme ting av frykt.
For meg endte det gode livet da mamma døde for noen år siden.
Plutselig giftet pappa seg med Natalie, de bodde i Dubai,
og jeg var på kostskole i ingenmannsland.
En skole hvor rugby var en religion, hvor jeg ble plaget daglig.
Ifølge loven burde dere ikke kunne tvinge meg til å gå på skolen.
Ifølge loven er jeg i grunnen voksen.
Du er i grunnen voksen, men du er bare 16.
Ja. Seksten er din faktisk alder.
Derfor er det absurd om vi lar deg slutte på skolen.
Så dere sender meg i fengsel?
Selv fanger forsøker å passe inn.
De legger puslespill sammen, spiller bordtennis sammen.
Kan du bare høre på deg selv?
- Unnskyld meg? - Ned,
som voksen må man tilpasse seg.
Lar vi deg slutte på skolen, vil det være som å sende deg i fengsel.
De som slutter i din alder fordømmes
til et liv med kosting av butikkgulv...
Pappa var besatt av de som kostet butikkgulv.
...og så kriminalitet.
Adam Quinns gutt ble utvist fra skolen i fjor,
og nå er han en boms i Paris.
- Er det sant? - Ja!
Han leser dikt på metroen for penger. Han tigger.
Det er trist. Så bare tenk på det.
En boms... i Paris! Det hadde jeg elsket.
Var jeg ille nok til å bli utvist? Det ville dette året vise.
Jeg har mitt eget rom! Magisk.
Sa du at du har ditt eget rom?
Aldri i livet. Få se.
Damer og herrer, min sjefsplageånd.
Ok.
Kanskje du har ditt eget rom slik at
ingen blir overrasket midt på natten.
Hallo til deg også, Weasel. Du har vel hatt en bra sommer?
"Du har vel hatt en bra sommer?"
Du er en skikkelig homse!
Ro ned! Jeg har ikke sett deg på evigheter.
Ok.
Tilbake til fengsel.
Og akkurat som i fengsel, hvis ingen liker den du er,
så bør du gjemme deg.
Her er et eksempel: for engelske essayer
stjal jeg teksten fra obskure sanger jeg visste Mr. Fottrell ikke kunne.
Men det var en intern vits.
Ingen andre kunne sangen, eller brydde seg på noen måte.
Alle på Woodhill College var besatte av rugby.
Jeg hatet ikke rugby, men hva skjedde om man ikke elsket det...
Ja... den lyden betyr homo.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg har hørt det mye.
Så vi alle vet det...
Jeg bør forklare.
...dere kjenner igjen dette...
"Homo" betyr søppel, fæl eller annerledes.
Og frykten for å være annerledes
gjennomsyret skolen vår.
...be damen om å danse.
Og så blir man en slags... husk...
Men ikke gjør det, ok? Noen spørsmål?
Det fantes andre typer skoler.
Kule, moderne skoler hvor alt var godtatt.
Men ikke her.
I dag skal vi se på...
Å snakke om seksuell identitet med noen på vår skole,
det var som å stirre på sola.
...noen som vet det?
Man kunne være den man ville der ute i verden.
Men vår skole var ikke en del av verden.
Først, triste nyheter.
Etter kort tids sykdom,
har vår kjære kollega og venn Glen Fottrell gått bort.
Studenter!
Det vil bety et skifte i engelskavdelingen.
Til ære for vår nylig avdøde engelsklærer,
vil en elev velges til å representere skolen
i den nasjonale essaykonkurransen.
Førstepremien er på fem tusen...
...som en donasjon til skolen.
Nå... Rugby!
Har du noensinne møtt en voksen som skulle ønske de var barn?
Det var rektoren vår, Walter.
Skolen har vunnet 17 seniorcuper,
men det er et langt tiår siden sist.
Vi har mange bra spillere.
Og hele skolen må støtte
vår fantastiske trener, Mr. Pascal O'Keefe.
Når det gjelder han her,
så sa ryktene at Pascals kone forlot ham fordi han var besatt av rugby.
Og det... det er fyren som forandret alt.
Slipp!
Dette er den perfekte skolen for Conor, siden den er sportslig og...
...akademisk.
Nå, unge mann.
Før vi viser din mor hvor du skal bo, må du love meg noe.
Jeg hører at du sluttet på forrige skole grunnet slåssing.
Vi utdanner deg gjerne,
så lenge denne atferden forblir i fortiden. Forstått?
Følg etter meg.
Kom deg ut derfra, og slutt med lekeskuespillet!
- Ja, sir. Fordi det er min feil. - Unnskyldning godtatt.
Treneren vår, Pascal O'Keefe, er en tidligere elev.
Så spennende!
Vi har en fantastisk samling spillere i år.
Mens sana in corpore sano.
Ett lite skritt til til tittelen.
Treningen starter i morgen. Ikke kom for sent til Pascal.
Det bor en grei gutt kalt Ned her. Foreldrene hans bor i Dubai.
- Hva slags gutt er Ned? - En ivrig lesehest.
Jeg skal...
...la dere ta farvel.
Jeg er lei for at pappa ikke rakk det. Han hadde lyst.
- Han er bare... - Full.
Han er opptatt med jobben.
Du vet at han jobber hardt, det er...
Lykke til.
OG DISSE BARNA, SOM DU SPYTTER PÅ, MENS DE PRØVER Å FORANDRE SEG,
ER IMMUNE MOT DINE RÅD DE ER KLARE OVER HVA DE GÅR GJENNOM.
Er du i orden, frøken?
Gi meg et øyeblikk.
- Jeg kan ikke dele med en som ham. - Ned...
Min tid i speideren som gutt
var givende på så mange måter.
Bivuakkering, orientering, den nautiske knutekunsten.
Selv om jeg ikke husker
hvordan jeg lager rundtørn og to halvstikk,
glemmer jeg aldri vennskapsbåndene som oppsto.
- Genèvekonvensjonen... - Avgjørelsen er endelig.
Gå.
Dette var et slag i trynet, men det var ikke som om rugbylaget
ville samle seg på soverommet mitt.
Vi hørte at du skulle komme. Du er yngre enn oss,
men Pascal sier: "Er du god nok, er du gammel nok."
Dette er siste år for dette drømmelaget.
Vi er ferdige i sommer.
Jeg har vært kaptein to ganger, og jeg kan ikke være det igjen.
Vi må vinne i år.
Skal jeg være ærlig,
så tror jeg ikke denne skolen får sjansen igjen.
Treningen starter i morgen klokka seks.
Ikke kom for sent. Seriøst.
Er dette romkameraten din?
Jeg begynte å lure en stund der,
dette er et bilde av to fyrer som har på hverandres ansikt.
- Seriøst? - Det er ikke mitt.
Rør meg, homo, så roper jeg voldtekt. Greit?
- Hva feiler det deg? - Ro ned, Weasel.
Du må vurdere å bytte rom, ok?
Du kommer til å få AIDS her.
En lagkamerat kan ikke gi oss AIDS midt i en klynge.
Jeg tror ikke det er slik HIV-viruset overføres?
Dra til helvete, Spainer. Og når det gjelder deg...
Du er nå på... "Weasels drittliste."
Kommer du?
Du lurte på om du kunne sove på et annet rom.
Hva er galt med rommet du har?
Romkameraten min...
Som ny gutt kan det være...
Det kan være...
- Det kan være hva da? - Det er bare...
Du kan bli...
Gå tilbake til rommet ditt, Conor.
Berlinmuren ble bygget over natten.
Verden våknet opp dagen etter, og der var den.
Jeg er ingen kommunist, men man kan si mye om å være besluttsom.
Visste du at halene til øgler kan vokse ut igjen?
Sånn var det på skolen vår med engelsklærere.
Én dør, enn annen vokser ut i dens sted.
Ingen stor greie.
Darren Finnegan.
Laget du den absurde lyden?
16 år. Bursdag, juni.
Skostørrelse 42.
Fan av Formel 1-racing.
Allergisk mot melk,
og derfor alle meieriprodukter.
Far, bedriftsøkonomisk konsulent.
Mor, hjemmeværende.
Sengevæter, vil jeg tro, og helt sikkert en pyse.
Gratulerer, Mr. Finnegan.
Du er dagens vinner av vettløs idiot-konkurransen.
Forsvinn.
Noen flere?
Nei?
Bra.
Hvordan fant jeg ut det om Darren?
Jeg leste det.
Jeg leser om alle sammen på lik måte.
Det er ingen grenser for hva man kan lære...
...av å lese.
Og med det i tankene, gir jeg dere et essay.
Essayet skal leveres på fredag, og tittelen er
"Et familiemedlem".
Og før dere tenker på hvor kjedelig tittelen på essayet er,
la meg fortelle at jeg vet hvor kjedelig den er,
og jeg vil at dere skal eie den!
Avslør for meg hvem dere er...
...om dere tør.
I mellomtiden skal vi lese Fluenes Herre, av Golding.
En moralsk historie om å gi makt til en påvirkelig gruppe
med stinkende og ustelte gutter.
Ikke at det vil skje i timen min.
Åpne bøkene på side én.
"Gutten med lyst hår senket seg ned
mot steinen,
og bane sin vei mot lagunen.
Selv om han hadde tatt av skolegenseren og holdt den i hånda,
klistret skjorta seg til ham..."
Forsvinn! Takk.
Beklager. Jeg trodde du var en elev.
Nei.
Hva er det med Berlinmuren?
- Det er en nødvendighet. - Akkurat.
- Hvem er romkameraten din? - Jeg vet ikke.
Jeg har en levering til...
Du kan ikke få ham til å føle seg velkommen?
Han er rugbyspiller, så tro meg,
mitt vennskap er et hinder.
Du har litt av en forfølgelsesmani på gang der.
Takk.
- Skal jeg få høre noe? - Nei, jeg kan ikke å spille,
og selv om jeg kunne det, ville jeg ikke spilt noe du liker.
Bare spill noe.
- Det er D. - Det er D.
- Er D din eneste... - Min eneste akkord, ja.
Jeg skjønner. Vel...
Løft fingeren din opp til den.
Der.
Ja. Spill nå.
Nå kan du enda en akkord.
Vi sees.
Jeg er lei for det. Jeg vet at jeg er sent ute.
Jeg fant ikke skoene mine.
Jeg la dem i bagen, og trodde den var i klasserommet.
- Men... - Conor, slapp av.
Du er ny. Det skjer.
Guttene kjører øvelser der ute.
Jeg blir med deg ut. Introduserer deg.
Når du krysser den hvite linjen, Conor,
vil jeg at du konsentrerer deg om én ting.
Uttrykk deg selv.
- Er du klar? - Ja.
Etter deg.
Dette er Conor.
Conor vant Junior-cupen med St. Barts i fjor,
og sparket 19 poeng i finalen.
Jeg ba ham med hit for å se hva vi er laget av.
Gi ham noe å strebe mot.
Og også gi Wallace litt konkurranse.
Du har møtt kapteinen vår.
Det er for mange navn å huske, men jeg skal gi deg dem.
Keith Chappy, prop.
Tom Quinlin, kicker.
Vi får hastigheten vår fra han her.
Spiller én, to...
Knuseren.
Linje ut, første mot andre. Conor, spill på ti for de første.
- Wallace... Hvor er Wally? - Jeg er her.
Forsvar den.
Jeg har deg, Wally.
Du er et dyr!
Du er et monster!
Wallace, kom inn for Conor. Conor, ta en pause.
Ta en pause?
Vi har nettopp startet.
Ok. Tilbake!
- Er den brukket? - Selvfølgelig er den det!
Bra jobbet, gutter.
Ikke tenk på det, Weasel, du har aldri sett bra ut.
- Har noen sett Conor Masters? - Han kom ikke inn.
"Avslør hvem dere er", sa jeg.
Jeg laget essay-tittelen fordi jeg ville finne ut om dere,
og det er noen utmerkede essayer her.
Det var ett som skilte seg ut.
Ned Roche.
Kan du lese det foran klassen?
Ellers takk.
Jeg mener, takk, men... Jeg foretrekker å la være.
Det er greit.
Men jeg synes du skal det.
Den neste som lager en lyd får store problemer.
Bra. Ned.
"Et familiemedlem.
Jeg har en fetter med navn Kevin.
Han kommer nok til himmelen.
Han er alltid velkledd.
Ren og ordnet.
Han bruker en pelsforet saueskinnsjakke..."
Bare fortsett.
"Kevin var ikke den samme.
Min perfekte fetter.
Han har ikke...
Han er farens store stolthet, moras lille gullgutt.
...økonomi.
...fysikk og bionikk.
Han synes at jeg er en tosk.
- Fordi jeg hater universitetet..." - Stans.
Sett deg.
Hør på dere, den bjeffende gjengen.
Breker som sauer.
Hvorfor antar dere at dette ikke er for dere?
Bruk aldri en lånt stemme!
Dere er alle individer...
Stopp!
Hvis dere tilbringer livet med å være en annen, hvem skal være dere?
Ut!
- Jeg skal skru ned. - Nei, ikke det.
Det i dag var ganske kult.
Jeg likte sangen.
Kan du dra til helvete?
Jeg likte det. Godt.
Hvorfor liker du så mye gammelt?
Fordi moderne liv er noe tull.
Jeg hører deg.
Jeg så Weasels ansikt.
- Hvordan visste du at det var meg? - Rykter sprer seg.
Selv til meg.
Kan jeg spørre deg om noe?
Det er personlig.
Er du homofil?
Slapp av. Jeg skal ikke voldta deg om natta.
- Unnskyld, jeg... - Var det spørsmålet?
Det var vel spørsmålet ditt?
Det er ikke musikken.
Det er historien.
At noen kan skrive om seg selv på den måten,
om familien sin.
Sprøtt, ikke sant?
Jo. Jo sprøere, jo bedre.
Så du tuller ikke?
Jeg liker sangen.
Greit, følg etter meg.
Jeg visste ikke om disse.
Jeg fant dem i fjor.
Vinyl.
Se på disse ansiktene.
- Hva tenkte de på? - Ingen av dem brydde seg
om det som er viktig her, det er sikkert.
Jeg gleder meg til å bli ferdig.
Hva skal du bli?
Jeg er ubrukelig, men da er jeg fri.
Faren min og jeg pleide å seile før han...
...før han ble interessert i andre ting.
Jeg husker at jeg satt foran i båten.
Da følte jeg meg fri. Jeg fløy...
- Har dere båten ennå? - Den er der fortsatt. Ruster bort.
Hvordan føles det å slå noen?
Vis meg det. Hvordan kan du akkorder?
Jeg kan like musikk. Alle er ikke like.
Så du har ingen "drittliste"?
Jeg tror du er fjernet fra listen.
Jeg visste ikke at jeg hadde vært ensom, før jeg fant en venn.
Ikke at Conor og jeg var som erteris.
Jeg hadde aldri møtt noen som likte å løpe rundt
like godt som jeg likte å sitte og ikke gjøre noe som helst.
Forsvarsmuren min forsvant, og jeg sa det aldri høyt,
men det føltes bra.
Weasel sluttet å plage meg, og jeg drømte ikke om å bli utvist.
På tross av mine intensjoner, føltes det som jeg passet inn.
- Har du pakket? - Ja.
Hva skjedde?
- Lommene revnet. - Igjen?
Hvor mange ganger er det nå?
Tre... nei, fire.
- Hvor mange ganger har det skjedd deg? - Det har aldri skjedd.
- Har det aldri skjedd? - Det har aldri skjedd.
Det er urettferdig.
Denne er til deg.
- Hva er det? - En bursdagsgave.
- Seriøst? - Ja. Vel...
Jeg skulle ikke kjøpe noe, men...
...min onde stemor sa at siden vi er romkamerater,
burde jeg det... det er et munnspill.
Takk, Ned.
Jeg har en gave til.
- Det våger du ikke. - Gjør jeg ikke det?
Ned...
Ha en fin bursdag.
Drittsekk.
Akk, stakkars Yorick!
Jeg kjente ham, Horatio...
...en vittig fyr...
Mr. Sherry begynte å jobbe med oss som et team.
Og vi elsket ham for det.
Men da et årlig varietéshow ble annonsert på den lokale jenteskolen...
TALENTKONKURRANSE
...rakk ingen opp hånda.
Men Sherry hadde hørt oss spille på de gamle gitarene, og sa...
...nei, insisterte på at jeg og Conor skulle spille en sang.
Hvordan går det, gutter?
- Ekstremt dårlig. - Forferdelig, takk.
- Hvorfor det? - Vi er ikke kjempegode,
spanske gitarspillere, så vi kan ikke spille en instrumental.
Vi må synge en sang, men ingen av oss vil synge.
- Jeg gjør det ikke. - Ikke jeg heller.
- Kan ikke begge gjøre det? - Som Simon & Garfunkel?
Ja, som Simon & Garfunkel.
- Jeg tror ikke det. - Ikke kult nok for deg, Ned?
Nei, egentlig ikke.
Unge mann, du må lære deg
om ting som er viktigere enn å være kul.
Og det er...
...det som er vakkert.
Høyt... lavt...
- Det går så høyt. - "Så høyt."
Ikke galopper, Mr. Hines, du er ingen hest.
Conor. Trening. Ti minutter.
Skolens rugbylag var ubeseiret.
Lokalavisen sa at det skyldtes min venn.
Den nye stjernespilleren.
Men spillerne tilba Pascal.
Stans!
Nummer ni, gratulerer!
Har du en kunngjøring?
- Nei. - Du har det.
Kom igjen, nummer ni.
Jeg så nettopp nummer ni takle,
og han har noe annet i tankene.
Jeg antar at du og typen din er forlovet.
Hvorfor ammer du en taklebag? Slå den!
Er du redd for å bli truffet? Bli med i skoleoperaen!
De trenger sikkert vertshusjenter.
Kom hit, alle sammen.
Nå er det alvor.
På denne skolen hører dere mye
om å "åpne sinnet", og verdien av "en mangfoldig utdanning".
Drittprat!
Vi skal ut på slagmarken,
og det siste vi trenger er empati for andre,
å føle ting.
Conor leder oss ut, og han har en målskive på ryggen.
Fra nå av er dere ikke et lag.
Det er en krigssone, og dere er i hæren.
- Burde du ikke sove? - Burde ikke du det også?
Jeg skal ikke spille kvartfinale.
Det er derfor jeg ikke sover.
Jeg er nervøs.
Dere vinner.
Det vet du ikke.
Jeg vet ingenting om rugby, men...
Jeg føler det på meg.
- Kommer du? - Det er ikke mitt lag.
En gang, før du kom hit,
skylte en av dine lagkamerater hodet mitt ned i toalettet.
Det skal ikke i selvbiografien min.
Du gjør det bedre uten meg der. Men jeg heier på deg.
Én rekker, herrer.
Faren din er ved baren. Han vil spandere drikke på oss.
Se opp.
Her kommer jeg.
Forsiktig, gutter.
Ta en drink.
Ta en drink med faren din.
Jeg foretrekker vann.
Kom hit, jeg skal ikke skade deg.
Vi kan ikke ståle for seieren uten en drink.
For min sønn, atleten,
og for alle dere flotte, unge menn.
- Skål! - Skål!
Conor fortalte meg at hvis han ikke hadde drukket den første drinken,
ville kvelden ha endt helt annerledes.
Faren din er en inspirasjon.
Det beste med å se deg spille i dag var å innse
at alt tullet på forrige skole var bare tull.
I dag så jeg ditt virkelige jeg.
Jeg elsket deg i dag.
Jeg elsket deg igjen.
Du føltes som sønnen min.
Ikke den idioten du var før.
Hopp inn. Jeg kjører deg tilbake.
Vi kan prate litt.
Jeg tar toget.
Sønn...
Etter jeg hadde gått i timevis,
fant jeg en kino som viste en tekstet film om en nonne
som var... lang.
Jeg kom for sent til bussen til skolen,
og det var da jeg så Conor.
Jeg tenkte å overraske ham.
Du er for ung. Beklager.
- Han er vennen min. - Han er eldre enn deg.
- Hva slags bar er dette? - En bar for voksne.
Greit. Hva slags voksne?
Homofile voksne.
Så klart.
Jeg dobbeltsjekket bare.
Jeg venter på ham. Han kommer ut snart.
Jeg bør vel dra.
Det begynner å bli sent.
Jeg trodde jeg var den eneste på utsiden.
Jeg kunne ikke ha tatt mer feil.
Velkommen til Regional Express. Toget går direkte...
Hei, Conor. Du er på toget.
Jeg mistet nesten toget.
Gratulerer med i dag. Du spilte veldig bra.
Takk, men jeg bommet på et par spark.
- Ikke min beste. - Jaså? Ok.
- Men dere kom til kvart... - Semifinalen.
- Ikke noe press, altså. - Nei.
Kanskje jeg tar en kopp te.
Jeg liker te.
Jeg drikker ikke kaffe, men jeg liker en kopp te, eller en kanne!
En stor kanne med te.
Det er ikke som det så ut.
Hva? Nei da.
Jeg måtte på do, og det var den nærmeste baren.
Vennen min, Conor,
han er veldig hengiven.
- Det er ingen skilt utenfor. - Nei, veldig dårlig merket.
Og han er italiensk, han er helt...
Vet du...
En viss diskresjon...
Jeg sier ikke noe, sir.
- Om noe som helst. - Aldri.
- Aldri. Bra. - Sir.
Ok.
Greit.
Jeg henter en kopp te. Vil du ha en?
- Vil du ha en? - Ja.
Ok...
Ok.
- Har du lært deg din del? - Ja.
Vi kan ikke unngå dette lenger, så... Bare kjør på.
Greit.
- Én, to, tre... - Før vi starter...
- Hva er det? - Bare...
Ingenting.
- Er du sikker? - Ja.
Én, to, tre, fire...
Jeg gjorde det alene!
- Jeg bare... - Samarbeid, Ned!
Ja.
Er du klar?
Én, to, tre, fire...
Jeg trodde du skulle gå høyt, og jeg lavt.
Ja.
Du sa at du kunne din del.
Jeg kan min del, men...
Alt jeg hører i hodet er stemmen din.
- Da vil jeg følge deg. - Ikke gjør det.
Syng din egen del. Eller så kan jeg synge høyt og du lavt...
- Nei. Jeg synger høyt. - Så gjør det.
- Greit. - Én, to, tre, fire...
- Det var ok. - Ja.
Stopp.
Conor,
sparking krever et stille sinn.
Du må ikke ha noe på gang der inne. Greit?
Hva tenker du på?
Sir...
Noen ganger føler jeg meg som en robot,
som gjør dette om og om igjen.
Kanskje er det mer i livet enn...
Du har en sjelden gave, og du må bruke den.
Jeg har sett at du henger med andre folk,
og det er vel greit. Men dette er greia.
Legger du deg ned med hunder... får du lopper.
Har du identifisert loppene?
Ikke gjør det komplisert.
Det er du, den og dem.
Kom igjen.
For pokker...
- God morgen, Pascal. - Walter.
Et spørsmål.
Har du kjørt en bakgrunnssjekk på Dan Sherry?
- Hvorfor skulle jeg det? - Han er vel ikke gift?
- Hva spør du om? - Jeg vet ikke,
men du har vel sett at Conor Masters nivå har falt.
Han bommet mye i går,
og sent i går kveld så jeg ham slentre tilbake til skolen.
Full.
Sammen med Dan Sherry.
Jeg tuller ikke, jeg er bekymret.
Spanderte du ikke øl på guttene i går kveld?
- Jo, men det var... - Ikke noe men.
Hvis du ikke vet hva du spør om,
vær forsiktig med hva du hentyder.
Jeg trenger din støtte.
Alt avhenger av dette.
Laget trenger det.
Dan Sherry er en lærer ved denne skolen, akkurat som du og jeg.
Dette er laget.
Er Sherry som meg? Nei, det tror jeg ikke.
Bare glem det.
Jeg ville bare fremme min bekymring.
Sånn i tilfelle.
I tilfelle hva da?
Gutter på Conors alder er lettpåvirkelige. Det vet du.
Enkelte personer, som lærere, rundt barn,
når du vet at disse personene
er av den typen person,
jeg er kristen og liberal, men...
- Men? - Men de førnevnte
typen personer,
og den typen atferd er ikke greit.
Ikke greit i nærheten av barn.
- Det vet du. - Takk, Pascal.
Du må jo vite det, Walter!
- Takk, Pascal. - Takk, Walter.
Dette er en leksjon om projeksjon.
Hva? Om projeksjon!
Ja. Gå bakover.
Fortsett.
Stans.
Når dere synger i morgen, kan dere ikke klynke som små mus.
Dere må projisere!
Avslør hvem dere er! Om dere tør.
La stemmene gi gjenlyd!
Start.
Jeg hører ingenting.
Hva? Høyere!
Ja. Høyere.
Høyere, kom igjen!
Bedre.
Jeg kan gjøre mer. Fleksibilitet.
Kondisjonering.
Der har du din outhalf.
Vet du hvorfor Conor sluttet på skolen?
Nei.
Har ikke du en fetter på St. Barts?
Dave er tremenningen min, men...
Jeg skulle gått der selv, men...
- ...da pappa døde... - Han kaster bort arbeidet vårt.
Det hadde jeg ikke vært glad for.
Jeg ville vært rasende.
Bank, bank.
Der er Conor. Kan jeg spørre deg om noe?
- Ja. - Ja.
Hvorfor henger du med det utskuddet Ned?
- Utskuddet Ned er kameraten min. - Kameraten din?
- Han er romkameraten min. - Jeg skjønner.
Er alt i orden der oppe?
Alt er bra, men jeg har en...
Jeg har en fetter på St. Barts...
Vel, tremenning.
Alle sier at du sluttet der fordi...
Du slåss hele tiden.
Men jeg snakket med ham.
Og jeg lurte på hva var...
Hva var grunnen til slåssingen?
Hvorfor slåss du?
Hva vil du, Weasel?
Jeg lovte min far da han lå for døden
at jeg skulle gjøre alt jeg kunne for å vinne cupen.
Jeg er ikke den eneste som ser at du tilbringer
mye tid med feil type folk.
Du skal være mer nøye med hvem du henger med.
Du skal fokusere på semifinalen,
så lar vi ryktene fra din gamle skole
være rykter fra din gamle skole.
Bra.
Bra samtale.
Da jeg våknet på dagen for talentshowet og Conor var borte,
var jeg ikke så overrasket.
Spiller du på rugbylaget, står du opp tidlig for å trene.
Faen!
Se opp, alle sammen!
Du slipper unna mange timer, spesielt når du er i semifinalen.
Du bærer skolens håp på dine skuldrer.
Er en utdanning viktigere enn det?
Klokka 18.00 var jeg bekymret.
Se, han kommer ikke, ok?
- Jeg kan ikke gjøre det alene. - Jo, det kan du.
En applaus for Clinton.
- Han er et geni. - Han er ikke et geni.
Det handler ikke om hvem som er et geni eller ikke.
Det handler om...
Det handler om å delta...
Hvordan gjør han det?
Du trenger bare å gå ut dit og la dem høre stemmen din.
Det er alt du trenger å gjøre.
...fra to Wood Hill College-elever.
Lykke til. Ikke være nervøs.
Én, faktisk.
Det er bare én av oss.
Hei, Pascal.
- Får jeg snakke med deg? - Det er et fritt land.
Du må være glad. Kvartfinalen.
- Semifinalen. - Semifinalen.
Det er vel spennende?
- Ingen tid for selvtilfredshet. - Nei.
Conor dukket ikke opp på varietéshowet.
Han hadde trening.
Du visste om det.
I vår semifinaleuke hadde vår outhalf
viktigere ting å tenke på.
Var det ikke du som hadde viktigere ting å tenke på?
Jeg ser på deg som en trojansk hest.
Jeg vet ikke hvor du vil med dette.
Oppmuntre Conor Masters til å bli sanger?
Én uke før semifinalen i Senior-cupen?
Jeg prøver å hjelpe ham.
Du kan få de rare med farget hår og banjo.
Jeg har ikke bruk for dem.
Ingen interesse.
Jeg sier dette én gang.
Du gjør smart i å la gutten fokusere på rugby.
Forstår du det?
Du har eple i skjegget.
Samtidig, i skolerugby, en fortelling om to halvdeler fra Conor Masters.
Inspirerende med ballen i hånda, men problemer med sparkingen.
På tross av straffebommene,
går Wood Hill College til sin første finale på over ti år.
Alle som har vært unge, så det er alle sammen,
vet hvordan det føles å bli ydmyket.
Det som var verre enn ydmykelsen var Conors forsvinningsnummer.
Han hadde forsvunnet fra livet mitt.
Jeg kan ikke tro at jeg sier dette, men... jeg savnet ham.
Vi var venner.
Jeg ville ikke gi opp uten kamp.
Holdt. Hvem er det?
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg leter etter Conor.
Jeg ville si bra jobbet. Er han der?
Nei. Han er ikke der. Beklager.
Kanskje jeg skal sjekke.
Kanskje du bare kan stikke?
Høres det ut som en plan?
Jeg ber deg ikke om å stikke igjen.
Faen!
- Nei! - Ned, slutt.
- La ham være. - Takk.
- Jeg vil treffe vennen min. Conor. - Han er ikke vennen din.
Han er romkameraten din.
Han måtte henge med deg. Skjønner du det?
Conor, denne lille rotta
ser ut til å være forelsket i deg.
Jeg har sagt at du ikke liker sånt, men...
Kanskje jeg tar feil.
Tar jeg feil, Conor?
Gå tilbake til hybelen, Ned.
Gå tilbake til hybelen, homse.
Si det til dem, Conor.
Gå tilbake til hybelen.
Si det til dem.
Jeg mente at Conor skulle si at vi var venner,
men kanskje han trodde jeg visste mer enn det.
Si det til dem.
- Jeg advarer deg. - Si det...
Faen!
Et tu, Conor!
Dette er Ides of March-greier...
Dra til helvete!
Vi sees, Ned!
"De mesterlige bildene var fullstendige
og vokste, men hva startet det med?
En voll av nektelse eller feiingen av en gate,
gamle kjeler, gamle flasker og en ødelagt boks,
gammelt jern, gamle bein, gamle kluter,
den rasende tøsen som holder pengekassen.
Nå som stigen min er borte,
må jeg legge meg der stiger starter.
I den skitne fille-og beinbutikken..."
Kom inn.
- Vær så god. - Reis dere.
Følg etter oss til gymsalen.
Obligatorisk heiaøvelse før finalen.
Det siste stedet jeg ville være.
Hvem er klare for å skrive historie?
Wood Hill, vi er sterke gutter
Vi spiller alltid med ære Vi er aldri svake, vi er sterkere
Sangenes tekst var ikke akkurat bra.
Men i dag var ikke teksten problemet.
Det var det som lå bak den.
Dette var ikke mitt lag.
Kanskje tanken om å bli utvist begynte å dukke opp igjen.
Jeg husker det ærlig talt ikke.
Syng!
Syng, for faen!
Syng!
Syng, din lille homse!
Ville de at jeg skulle synge? Jeg kunne synge.
Jeg hadde store nyheter jeg kunne ha delt, og hvorfor ikke?
Det var ikke noe galt med å være annerledes.
Og hvorfor skulle Conor bli hedret og jeg plaget, når vi var like?
Jeg skulle si det til alle.
Da ville alle være på min side, for en gangs skyld.
Endelig hadde Neddy overtaket!
Jeg skal si dere hvem som er homo.
Jeg skal si hvem som er homo.
Conor Masters er homo!
Der har vi det.
Et forferdelig minne.
Foreldrene dine kommer fra Dubai i kveld.
De kommer i morgen tidlig.
Jeg vet at du ikke har hatt det lett her.
Men å ta en megafon og forstyrre kampforberedelsene,
det er å gå for langt.
Er jeg utvist?
Du kan sove på sykestua i natt.
Vi møtes i morgen kl. 08.00.
Jeg forventet mer fra deg, Ned.
Jeg forventet medfølelse
mot en ny gutt...
...mot en gutt som alltid ville føle seg annerledes enn resten.
Jeg trodde du ville vise empati for det.
Gå.
Er det ikke rart hvordan ting skjer?
Nå som jeg hadde oppnådd målet med å bli utvist,
hadde jeg bare lyst til å være elev på denne skolen.
Hei, Conor.
- Får jeg snakke med deg? - Ja, selvfølgelig.
Jeg kan ikke slippe deg inn.
Dumme regler.
Vi går en tur.
Stor dag i morgen, Conor.
Den første finalen på hvor lenge?
Jeg kan ikke gjøre det.
Det er bare nerver. Du er kjempeflink. Det går bra.
Det har ikke med det å gjøre.
Jeg så deg med vennen din.
Dere var sammen.
Så du så meg med en venn. Hva så?
Jeg vet at det er vanskelig.
Jeg vet det.
Men det blir bedre.
Stol på meg.
- Når jeg blir eldre. - Ja, når du blir eldre.
Sånn er livet.
- Så jeg skal fortsette å lyve. - Det er ingen løgn.
Du kan holde noe for deg selv uten å lyve.
Men om du later som om du er en annen, så er det en løgn.
Jeg husker den timen med Ned.
Jeg husker da du anklaget ham for å ha kopiert den sangen.
"Ikke bruk en lånt stemme", sa du. "Finn din egen stemme."
Du sa at det ikke var kun til Ned.
Du sa at det var til oss alle. Hvorfor er jeg unntatt?
Hvorfor er jeg annerledes enn alle andre?
Du kan ikke være ting for alle, til enhver tid.
- Det er ikke smart. - Hvorfor ikke?
Noen ganger må du skjule ting, for å beskytte deg selv.
Det vil komme et punkt i fremtiden...
...hvor du ikke trenger å lyve lenger.
Stol på meg.
- Er det sant? - Ja.
Har du kommet dit?
Dette handler ikke om meg.
Det blir bedre.
Det er alt jeg kan si. Tro på meg, Conor.
Hvordan kan jeg tro på deg?
Kom igjen, Conor...
Conor...
Herregud, Conor. Klokka er 23.05!
Vi tar slike overtredelser på alvor.
Vi bruker semesteret på å vurdere det.
Men straffen blir streng.
Det setter jeg pris på.
Men kan du si meg hva som skjedde med ansiktet hans?
Det har vi ikke fått svar på.
Ned?
- Ingenting skjedde. - Noe skjedde.
Dette er min egen feil.
Det handler om å bevare skolens etos.
Sir...
- Unnskyld. - Vent utenfor, Victor.
Jeg kan ikke det.
Conor er forsvunnet.
Han sov ikke i senga si i natt.
Han er borte.
Har du sagt det til Pascal? Jeg mener, Mr. O'Keefe?
Jeg ville snakke med deg først.
Be Mr. O'Keefe om å komme hit omgående!
- Kom igjen! - Ja, sir.
Mr. Curly vil snakke med deg.
Jeg trodde du var Victor og Conor.
Hvor er Conor?
Noe hendte i går, og Conor er forsvunnet.
- Hva mener du med "forsvunnet"? - Walter vil snakke med deg. Nå.
Walter vil snakke med meg...
Selvfølgelig måtte dette skje i dag.
Takk, Victor.
Hei, Pascal. Lykke til i dag.
Er du i orden?
Du er vel fornøyd, Sherry?
Kjempeglad, eller hva?
- Hva? - Conor Masters?
Forsvunnet på finaledagen.
- Forsvunnet? - Ja!
Vet du ikke hva "forsvunnet" betyr?
Kan du kjøre meg til byen?
- Det er noe jeg må gjøre. - Nå tuller du.
Jeg vet at jeg er i trøbbel,
men jeg ville ikke spurt om det ikke var viktig.
Du skal ikke til byen, Ned,
og du har husarrest
til vi kan finne ut hva vi skal gjøre.
Tanner, ned med beina.
Dan.
Du har vel hørt om Conor Masters.
Ja.
Foreldrene vet ikke hvor han er.
Jeg har varslet vaktene, så...
Og vi har en utestet outhalf-spiller.
Wallace er den beste...
Hvem bryr vel seg om rugbyen?
Ikke alle gutter spiller rugby.
Hva med de guttene?
Ned!
Hvor skal han?
Conor løp alltid.
Jeg forsto det ikke før, men nå skjønte jeg det.
Du må vite at du løper i riktig retning.
Menn.
Dere lurer kanskje på hvor vår outhalf er.
Jeg ble innkalt til Mr. Curlys kontor
og fortalt at gutten har
hatt et slags sammenbrudd, og han er forsvunnet.
I dag av alle dager.
Jeg vet ikke om dere har hørt ryktene,
men det viser seg at han slet med...
...personlige problemer.
Han er ikke her i dag, og jeg ville si dette:
Vi er bedre uten ham.
Vi har alle personlige problemer, men se dere rundt!
Alle som ikke greier
å legge dem til side, kan ikke være på et lag.
Vi har alle våre problemer.
Men stikker du av?
Nei.
Du blir.
Du blir, og du takler problemene dine
ved å stå på en bane og blåse i en fløyte i regnet!
Kom igjen, Wood Hill!
Hallo?
Får jeg komme inn?
Hva vil du?
Jeg vil be om unnskyldning... fordi jeg var en elendig venn.
Så du visste om meg hele tiden.
Jeg er lei for det.
Du må spille. Du kan fortsatt det.
Du sa at det ikke var laget ditt.
Du har aldri sett oss spille.
Jeg tok feil.
Jeg tok feil angående alt.
Ikke alt.
Du trenger ikke å velge side.
Du trenger ikke å være én ting. Du kan være alt.
Jeg tror ikke jeg kan ikke spille for dem. For Weasel.
- For treneren. - Det er ikke for dem!
Du spiller ikke for dem. Du spiller for oss.
Det er mitt lag om du spiller på det.
Vis dem hvem du er.
Om du tør.
Om du tør...
Vårt lag, ok?
Conor.
Hva kan vi hjelpe deg med?
Sen igjen. Beklager, gutter.
Hodet ditt er forvirret.
Du er forvirret. Jeg forstår det.
Er jeg forvirret?
Vel,
vi har hørt om greia...
Greia?
Greia...
- Greia? - Greia!
Se på deg.
Det er ikke din feil, men du passer ikke på laget.
- Siden når? - Siden... Du er uforenlig.
- Uforenlig ifølge hvem? - Oss.
Alle oss. Stemmer ikke det?
Jeg vet ikke om dere hørte hvorfor jeg sluttet på forrige skole.
Vi hørte at du slåss.
Dere hørte ikke hvorfor jeg slåss.
Jeg slåss mot alle som fant ut hvem jeg var.
Hver eneste en.
Men... De fortsatte å komme, og...
Jeg kunne ikke stanse dem, og jeg kunne ikke slåss mot dem.
Jeg kunne ikke nekte for det, så jeg kom til vår skole.
Greia er, gutter...
Jeg har lyst til å slutte å flykte.
Jeg er ferdig med det.
Takket være Ned, vet dere hvem jeg er.
Jeg er den samme som før,
og jeg vil være en del av laget.
Jeg er klar til å spille.
Vil dere ha meg på deres side, så...
Wallace har...
...tatt plassen din og gjort det bra.
- Kom igjen. - Jeg har ikke det.
Ha tro på deg selv.
Jeg er en elendig outhalf-spiller.
Jeg er vingspiller, og det vet du.
Kom igjen. Sett Wallace på ving.
Wallace har nettopp satt seg selv på benken!
Dette laget har én trener!
Én stemme! Ikke 15! Hører dere det?
Hører du meg, Victor?
Gratulerer, du er sparket fra laget!
Tom Quinlan, Keith Shafrey, dere er begge sparket fra laget.
Idioter.
Denne gjengen har ødelagt innsatsen dere har lagt ned i år.
Alle andre som går til den siden er også ute.
Jeg trekker laget fra kampen om jeg må!
Jeg kan gjøre det!
Det holder! Hører dere det?
Faen.
Vi har alle gjort ting vi skammer oss over.
Et minne om et øyeblikk som var så flaut
at vi ikke vet om vi kan glemme det.
Øyeblikk da vi ikke bare svikter alle rundt oss,
men vi svikter oss selv også, på verste måte.
Vi har alle hatt slike øyeblikk.
Men smerten når man tenker tilbake forsvinner etter hvert,
med hjelp fra en god venn.
Jeg kommer aldri til å glemme den kampen.
Conor var overalt. Alle la merke til det.
Besluttsomheten om å bevise at de tok feil.
Det han følte spredte seg på laget som en feber.
Folk snakket om det i mange måneder.
- Conor spiller! - Ja. Ned fant ham.
Ned er en bra gutt.
Walter, dette er Arthur.
Hallo, Arthur. Walter.
Arthur er mannen min.
Vi er et par.
Som jeg sa,
jeg vil aldri glemme ydmykelsen
og skammen av det jeg gjorde.
NASJONAL ESSAYKONKURRANSE
Men det kom noe godt ut av det.
Alle på skolen lærte det samme det året.
Man skal ikke snakke med en lånt stemme.
Ett år før,
ville jeg gitt alt jeg hadde for at han skulle bomme.
Men folk forandrer seg.
Tekst: Mari Rowland