Han är som ett djur. Han äter alltid.
Proppar sig full.
Som ett hängbuksvin som rotar i avfallet.
Han går upp mellan nio och halvtio. Nån gång efter det.
Jag ger dig situationsplanen. Larmet...
...kassaskåpskombinationen.
Jag är medvetslös i köket.
Det blöder från mitt huvud... Du lägger upp det som du vill.
Sen upp en våning till kassaskåpet. Han överraskar dig och... Så får det bli.
Jag dödar inte din man, Dany.
Okej. Då så... Har du nåt åt mig?
Vad fan är Grail Industries?
-Vad är det? -Det står här...
Det angår inte oss. Får jag?
Och vad får jag?
Dany...
Sista kända adressen.
Vänta! Vänta!
Nej!
Det var den dagen det hände, Dany. För mig...
För Jesse och mig.
Det var då allt blev skit.
Nån måste betala för det.
Det var det du ville ha, eller hur?
Jag sa ju att min tjej var bra.
Nåt har släppts lös. Vi vet inte hur... det hamnade här.
Vi är inte säkra på varför. Men vi vet att vårt jobb är riskabelt.
Många har dött. Om vårt uppdrag inte lyckas...
-...kommer många fler att dö. -Herregud.
Du måste förstå att det vår täckmantel är viktig.
Säg det inte till nån. Lämna oss i fred.
Om vi behöver nåt, tar vi kontakt.
Ni sa "släppts lös". Talar ni om en fånge?
-Är det en förrymd galning? -Det stämmer.
-På sätt och vis stämmer det. -Jösses.
Vi ringer om vi behöver nåt.
El Paso Gazette. En småbarnsfamilj i Indiana tar barnen till ett tivoli.
Tre ungar. De har varit där i en timme, lekt och haft kul.
När de vänder sig om är en av ungarna borta. Minstingen.
Föräldrarna panikar. De lämnar de äldre barnen hos kringelförsäljaren.
De går för att leta. Efter en halvtimme hittar de honom.
Han är förtvivlad vid en karusell.
Föräldrarna blir hänryckta och prisar Herren. Mjukglass till alla.
Men de andra två barnen...
Det tog tre dar att hitta en av dem. Naken i ett dike vid motorvägen.
Det svåra, ur en polismans perspektiv-
-var den gamle mannen.
Han hade sålt kringlor på tivolit i 30 år, helt fläckfritt.
Det tredje barnet hittade de aldrig.
Vilken värld.
-Vad tror du? -Tiden går. Vi måste försöka igen.
-Försöka igen? -Ja.
Med burken? Är du säker på att den är där?
Den är där.
Vi väntar tills det mörknar, letar reda på prästen och försöker igen.
Men den här gången... lämnar vi det inte åt slumpen.
Han kom förbi tidigt i morse.
-Han bara dök upp. -Han borde ha ringt.
Han hade absolut druckit. Inga tvivel.
Han bad att få vara ensam och be med henne.
Han var där i några minuter. När jag kom in var hon sån här.
Sluta, Jack!
Han sa att nåt kommer att hända. När han var här förut.
Jag var otrevlig. Efter allt som hänt är det svårt att tro...
Han hade rätt. Se på mitt barn nu.
Jag vet inte vad det betyder, men... det känns som nåt hänt, eller hur?
Det gör det verkligen.
Mamma?
Mamma brukar följa mig till bussen.
Idag ska vi prata.
-Vad vill du prata om? -Kom igen.
Kom hit.
Jag skulle inte ha gått till pastorn.
-Jag är verkligen... -Lyssna nu...
Vad det än är du tror du hör ibland...
...genom sovrumsväggen.
Jag gör inte mamma illa.
Jo, det gör jag, men...
Vuxna är komplicerade.
Så, du ska bara...
Jag älskar dig, Bob.
-Pappa. -Va?
Dougie Amsterdam... säger att pastorn slog ner dig...
...och fick dig att utstöta ett konstigt ljud.
Alla skrattade, så jag fick honom att ta tillbaka det.
Jag spöade honom...riktigt ordentligt.
-Jag fick honom att gråta. -Bra. Vi missar bussen.
God morgon.
Vem är du?
-Vad heter du, sötnos? -Det är Janey.
-Är det första dan, Janey? -Hennes 900:e dag, typ.
Det ser ut som pervot helt glömt dig, Janey.
-Vad har hänt med dig? -Det är kaningubben!
-Skrik som en kanin! -Kom igen, skrik!
Kom igen och skrik!
Okej, jävla knackande.
Vad vill du?
-Vad sysslar du med? -Jösses! Du kan inte göra så.
-Hörde du inte att jag knackade? -Var det du?
De levererade den för en timme sen. Du fixar det med skåpbilen, eller hur?
-Jag är på. -Det ser inte så ut.
Inte? Det är min "jag-är-på-klädsel".
-Sett Jesse? Vi ska ses om en timme. -Kunde du inte vänta?
Bilnycklarna är i garderoben. Jag ser fram emot att du gör lite nytta.
Är det du, Padre? Jag undrade var du höll hus.
Jag tänkte inte stjäla nattvardsvinet. Jag hämtade bilnycklarna.
Jag ska köra ner kistan. Ta hand om det. Jesse?
Är du okej?
Jag vill visa dig nåt.
Körkort och registreringsbevis, tack.
-Vet du hur fort du körde? -För snabbt, eftersom du stoppade mig.
185 på 90-väg är för snabbt.
Vad är "Marnie Pomerantz" för namn?
-Ungerskt. -Du ser inte ungersk ut.
Vad ser jag ut som, då?
Du ser ut som en som brutit mot hastighetsbestämmelserna.
Jag vill att du går ut ur bilen. Jag måste gripa dig och beslagta bilen.
-Hörde du mig, ma'am? -Förlåt. Får jag ta plånbok och kappa?
Flickor gråter mycket i såna här situationer.
Oroa dig inte. Jag ska inte lipa. Det är dumt.
Det har aldrig fungerat, eller hur?
Det är lite sexistiskt, när man tänker på det.
-Var tjänstgjorde du? -Ursäkta? Åh, jaså.
-Helmand, Kandahar. -Afghanistan.
-Ett jävla ställe, eller hur? -För snubbarna, inte för mig.
Jag var där på min lilla apacheskjutande pilgrimstripp.
Kan jag få förklara varför jag körde för fort? Jag försöker inte smita undan.
Jag har en vän som hamnade på fel väg för ett tag sen.
Verkligen fel väg. Helt fel livsbeslut.
Jag försökte hjälpa. Försöka få in lite vett i hans skalle.
Jag har inte lyckats med det... förrän nu.
Jag vet att det är fel att köra för fort. Det farligt, fel och lagvidrigt.
Jag borde egentligen inte säga det här, men...
Jag skulle bryta mot 100 lagar om jag fick hans arsle på banan igen.
Förlåt mitt språk.
Är du säker på att han är värd det?
Jag önskar att han inte vore det.
Sakta ner. Han vet vad som är bra för honom. Han kommer vänta på dig.
Jag ljög. Nu gråter jag.
Det här är 64. Jag är klar.
Hoppa!
-Sjung Johnny Cash för mig. -Sjung Johnny Cash för mig.
-Hoppa och berätta en hemlighet. -Jag gillar Justin Bieber. Fan!
-Hoppa. Vad heter Texas guvernör? -Det vet jag inte.
Boxas!
Snabbare!
Flyg!
Fan, Cass. Är du okej?
Kanon!
QUINCANNON KÖTT & ENERGI
JESUS KOMMER..... SPRING
Det finns tre möjliga förklaringar. Nr 1: John Travolta.
Filmen där han får sin kraft av en hjärntumör.
Nr 2: Jason Bourne. Får sin kraft av en hemlig regeringsbyrå.
Eller, minst troligt men mitt favoritscenario, du är en jedi.
Om vi antar att det inte är nr 1...
Hur otroligt upphetsade är vi då?
Inte särskilt upphetsade alls, verkar det som.
-Hur länge tror du att du har haft det? -Sen igår kväll.
Kanske längre.
-Jag har känt mig annorlunda. -Hur då annorlunda?
Vad? -Hur känns det?
-Det är galet. -Jag vet allt om galet.
-Berätta hur det känns. -Det känns som om...
...jag har en stor mixer i min mage.
Inuti den mixern finns allt.
Kärlek, hat, eld, is.
Polonium, glass, tarantlar, allt.
Allt i Guds skapelse. Inuti mig.
Känner du till den sortens galenskap? Trodde väl inte det. Jag är sen.
Nej! Sätt dig en minut bara.
Du är i chock. En sån kraft från ingenstans. Det är väldigt chockande.
Det kanske till och med känns som en förbannelse.
Men tänk på det här, okej?
Det behöver inte vara det.
Någon som du, med något som det här.
Kom igen, pastorn, tänk bara på möjligheterna här.
Yttringar av chock och sorg över hela världen när en stjärna begravdes idag.
Är du redo att gå? Det är mörkt snart. Vad? Du mumlade.
Jag sa...
Redo att gå. Det var det jag sa.
Som den store naturalisten John Muir en gång sa:
"Drar man i naturens ting finner man dem anslutna till hela världen."
"Vi ser en bra möjlighet för båda våra bolag och ser fram emot ert svar."
"Vänligen, Jerry Cutler."
Ska jag besöka killen? Ge honom på käften och få honom att gråta?
Killarna från Green Acres flåsar oss i nacken. Vad kan jag göra?
Du kan ta bort min bricka.
-Jag ber ms Oatlash. -Jag är klar nu. Du kan göra det.
Strunta i det, Donnie. Tack.
En högerhand utan högerhand.
Tjena, partner.
Saknat mig?
Ger du mig en sån där?
Houston hälsar.
Hallå?
-Får jag fråga en sak? -Visst. Trevligt med interagerande.
Tycker du jag verkar annorlunda?
Du ser ut som skit. Men det blir allt vanligare. Hurså?
-Det har hänt nåt. -Jag vet inte vad det betyder, Jesse.
Inte jag heller.
Du tråkar ihjäl mig nu. Nu pratar vi om mina grejor.
-Jag talade med Danny. -Nej, Tulip.
-Lyssna på mig. -Det är din tur att lyssna på mig.
Jag är klar med det livet. Saknar det inte.
-Det är lögn! -Jag vill inte ha det.
-Varför förstår du inte? -Jag förstår inte.
-Naturligtvis inte. -Vad försöker du göra, Jesse?
Frisyren och den löjliga klädseln? Varför?
-Jag gav ett löfte. -Visst. Vara en av de goda killarna.
Klart det är ett skämt för dig. Men inte för mig.
Om jag bryter mitt löfte? Inte gör allt jag kan för att rädda den här stan?
-Är jag ansvarig. -Inför vem?
-Inför Gud. -Gud? Tidernas störste löftesbrytare.
-Det är ett skämt. -Du vet inte vad du talar om.
-Jag är för dum för att förstå dig. -Jag är trött på detta!
-Gå tillbaka till ditt brottsliga liv. -Det här är inte brott, pastorn.
Det här är rättvisa.
Carlos...
Vänta!
Jävla råtta, pengastjälande, barnadödande, livsförstörande skithög.
-Du har hittat honom. -Senast kända adress.
Löftet du gav? En liten pojkes löfte. Givet för länge sedan.
Det finns inga goda killar, bara killar. Kanske inte dina tankar, men...
Din pappa är död och den här staden är bortom räddning.
Jesse, kom igen. Nu dödar vi Carlos.
Först burken, sen pastorn.
Bra försök, killar. Jag vet inte hur ni hittar mig, men nästa gång-
-borde ni köra en annan bil, idioter.
Jag dödade er. Hur gjorde ni det?
Kloner.
Okej.
Skit.
Nu måste jag städa upp dem igen. Fan. Jag skulle inte ha begravt motorsågen.
Det tar en evighet.
Okej. Jag har ett vapen!
Visa dig så vi får det avklarat!
-Gör mig inte illa. -Hur hittar ni mig?
Vi är inte ute efter dig.
-Vad? -Vi är ute efter pastorn.
Han har nåt som är vårt. Och vi måste lägga tillbaka det.
Det första vi gör är att bryta alla ben i hans kropp med en slägga.
Och jag menar det bokstavligt, vartenda ett.
Och sen kanske nåt med batterisyra.
-Fritos? Med chili och ost? -Du!
Det är nåt du måste veta innan vi åker.
-Kör runt! -Jag måste berätta nåt.
-Är du döv? Vi pratar här. -Vad fan gör du?
-Kom igen då, rövhål. Sätt igång. -Menar du allvar?
-Ja! Kom ut ur den där jävla rishögen! -Du är galen!
Trodde väl det!
I alla fall, vad måste jag veta?
Jag måste pissa.
Fascinerande. Håll mig underrättad.
Hej, pastorn.
Hej, Donnie.
Vem är kaninen i björnsaxen nu?
Vänd dig om.
Vänd dig om!
Ner på knä.
Nu är det din tur att låta.
Kom igen då, kom igen.
-Jag sa gnäll. -Jag gnäller inte för dig, Donnie.
-Du ska du dö för mig. -Inte det heller.
Men jag gör ett avtal med dig.
Jag får det att se ut som ett självmord när snuten hittar din kropp.
Hela stan behöver inte få veta att jag spöade dig två gånger.
Stopp!
-Vad fan? -Backa undan.
Sätt dig.
Stoppa revolvern i munnen.
Spänn hanen.
Släpp revolvern.
Jag fattar.
Du kan gå.
Hej, Donnie.
-Vad gjorde ni pojkar därinne? -Ändrade mig.
Jaha...
-Och Carlos? Han får komma undan? -Vi...
Säg det inte!
Vi lämnar honom åt Gud.
-Jag stannar. -Och jag åker inte utan dig!
Som du vill.
Om vårt uppdrag misslyckas dör fler. Finns ingen återvändo om vi misslyckas.
-Ni är inte vampyrdödare? -Vampyrer? Nej, inte alls.
-Vi vet inte vad det betyder. -Vi vill ha det som är inuti pastorn.
Klart ni vill. Vem vill inte ha en sådan makt?
Frågan är vad ni vill ha den till? Militärt? Ekonomiskt?
Psykosexuell masskontroll? Vad ska ni göra med den?
Inget!
Den ska aldrig nånsin användas. Därför var den här inne från början.
-Vilka är ni? -Vi kommer från regeringen.
Jag antog det med kloningen. Men vilken avdelning? FBI? CIA? NSA?
Vi kommer från himlen.
Jag förstår. Visst.
Ni tror att jag är en handfull? Jesse är ett jävla rivningsgäng.
Ni anfaller honom med kaffeburkar och motorsågar? Det hjälper inte.
Låt mig vara er mellanhand. Jag talar om vikten av ert uppdrag för honom.
-Och pastorn kommer att lyssna på dig? -Visst, han är min bästa polare.
-Dör de alltid i stolen? -Har aldrig hört att det misslyckats.
-Är det smärtsamt i stolen? -Inte om det görs rätt.
Hur var din dag?
Det händer mycket.
Hörde du om grejen med Tracy Loach?
Hon öppnade ögonen. Pastorn kom förbi och bad för henne. Hon öppnade ögonen.
-Besök kanske skulle göra henne gott... -Du håller dig borta från henne.
Du håller dig borta från hela familjen. Vill du bli dödad?
-Nej. -Skärp dig då.
Struttar omkring som om det inte fanns några problem.
Det är ett monsterträsk.
Mord, förödelse, förrymda galningar.
Ja, sir.
Förbannat monsterträsk.
Första Korintierbrevet. Kapitel 15, vers 51.
"Hör på, jag ska berätta ett mysterium."
"Vi kommer inte alla att sova, men vi ska alla förändras."
"Blixtsnabbt, i en blinkning, vid den sista trumpeten."
För trumpeten kommer att ljuda, de döda kommer att evigt stå upp"-
-"och vi kommer att förändras."
Mika Wainonen www.ordiovision.com