Vemo, da je vaš čas dragocen. Hvala, da čakate.
Ime mi je William James Sharp. Že tedne poskušam koga doklicati.
Vaša številka? –Trenutek.
TDZF734.
Lahko mi rečete kar Will.
Kako je ime vam, gospa? –Nadzornica 12. –Nadz …
Hecno. Govoril sem že z 11 in 13.
No, jaz sem 12. –Z vami nisem. Prav.
Ne vidim vaše kartoteke. –Počasi.
Moja žena potrebuje operacijo. –Pokličite še enkrat. –Ne.
Ne morem doklicati živega človeka.
Samo posnetek govori, kaj naj pritisnem.
Priti moram do nekoga, do resničnega človeka.
Zdaj je čas za moj odmor. –Za resnično življenje gre.
Žal mi je za vaš odmor, ampak … Pizda.
Lep dan želim. –Ne, gospa. Nisem … Samo poslušajte me.
Za to državo sem tvegal življenje … –Žal vam ne morem pomagati.
Korenjak Tate. Sem ga zbudil?
Saj bo, miška. Zavarovalnica bo krila stroške.
Vsak dan izgubljam vero v ta svet. Vate pa je ne.
Vse bo v redu. Boš zmogla nekaj ur sama z njim?
Ja, spala bova. Ali pa ne. Nov razgovor?
Ja, v skladišču.
Viličarja bi vozil. –Dobro. Vse znaš voziti.
Ko se vrneš, bova proslavila.
Prej je nekdo poklical z blokirane številke. –Ni bil Danny.
Dobro. Vem, da ga imaš rad, ampak tvojega brata ne potrebujeva.
Vse, kar potrebujem, je tukaj. Vključi alarm.
Vključeno.
Nisi hotel priti k meni? –Prihajam, Danny. –Nimam dosti časa.
Enota 3, nesreča v središču. Možne poškodbe.
Sprejeto. Odhajava tja. Poženi.
Enota 3, dve minuti do cilja.
Prihod čez dve minuti. Si? –Slišala sem. Poženi. –Menda je grdo.
To sem zadnjič slišal, ko sem deskal na grdih valovih.
Enota 3, policija na prizorišču. Naboden otrok v kritičnem stanju.
Vedno zveni tako hudo?
Tukaj sva. Kristus.
Ljubi bog. –Za vsako ceno ostani zbran.
Koda 3. –Sprejeto, tukaj sva. Pojdiva.
Naj vidim. Umaknite se. Videti moram.
Pridite ven. –Rešite mojega otroka.
Previdno s punčko. –Pustite, da ostanem z njo.
Spustite reševalce zraven!
Je še tam? Nočem pogledati. –Ej, pikica.
Samo mene glej. Naravnost v oči. Bravo.
Na hitro te bom pregledala. Povej, če bo bolelo.
Ne gani se. S svojimi besedami povej. Globoko vdihni. Vdihni. Še globlje.
Dobro, bravo.
Pljuča so čista. Scott! Scott!
Mater. –Pripravi dve vrečki infuzije. Hitro! –Kje je mamica?
Zunaj. Nič ji ni. Kako ti je ime? –Lindsey. –Jaz sem Cam.
Daj roko. Pomagala ti bom. Mi narediš uslugo? Si lahko pogumna?
Lahko sem. –Sem vedela.
Ko boš slišala glasen zvok, me močno stisni.
Ne spusti me, naj se zgodi karkoli. Velja? –Velja.
Zdaj! –Slišali ste jo. Začnimo.
Tukaj sem, Lindsey. Lindsey, pri tebi sem.
Kisik vstavljen. Odpri na 8.
Obe infuziji tečeta. Izvlekla se boš.
Zelena je svetila. Nikogar nisem videla. –Gospa, naredite mi uslugo.
Jo lahko držite za roko? Tako, ja.
30 sekund do bolnišnice. –Urgentna ekipa naj čaka.
Veliko krvi bomo potrebovali. –Sem že javil.
Tu smo. Poglejte me. Čez tri sekunde bodo odprli vrata.
Odnesli jo bomo noter. Ne izpustite je. Prav?
Bo z njo vse v redu? –Bo.
Hvala, fantje. –Predelek 2. Pazi na infuzijo.
Devetletnica. Železna ograja ji je prebila pljuča in prsnico.
Tahikardija, vendar sem jo umirila. Ime ji je Lindsey.
Pripravljeni? Gor! –Počasi. –12 minut.
Bo šlo? Je bilo tudi zate prvič tako?
Lačna sem. Vem, kje imajo dobre enčilade. Greš?
Enčilade? –Navdušen boš. –Bruhal bom. –Saj imamo vrečke.
Kako? –Kaj bo dobrega? –Dannyja iščem. –Zadaj je.
Ničesar se ne dotikaj. Resno mislim.
Ne bi smel biti tukaj.
Bogatim ni všeč, da jim zavidaš kramo. Slabo vest imajo. –Edino prav.
Kaj se je zgodilo s korveto? –Katero?
V 50. letih so pred sodiščem ustrelili odvetnika. Originalna je.
Veliko je vredna. –In tebi plačajo, da jo varuješ? –Ja.
Kako, Danny? –Junak se je vrnil. Vesel sem te. –Tudi jaz tebe.
Zdiš se utrujen. Je vse v redu? –Je. –Mislil sem, da boš poklical.
Družinske zadeve, pa sem se zamudil. –Kako je Tate? –Dobro. Glasen je.
Kako je Amy? –V redu.
Bi kavo? Pripravil jo bom. Keurigovo zadevo imam.
Nova stvar. Dobra je. Bi skodelico? –Prav.
Šef nam je končno nekaj privoščil. Bi mu rekel, naj neha telefonirati?
Kaj delaš, Randazzo? –Žena mi pije kri. –Zakaj telefonariš? Na delo.
Tega ne prenesem. –Sedi, živčnega me delaš. Privošči si.
Dobra kava, ne? –Ja, odlična. Poslušaj …
Lahko me pošlješ k vragu, ampak …
Potrebujem pomoč. –Pokličeš, ko me potrebuješ.
Ja, zato sem prišel. –Vem, da sta si z LT-jem skočila v lase.
Z očetom sta se počila. Tudi jaz sem se. Med nama pa ni nič drugače.
Vsaj mislim, da ni. –Rad te imam.
In pogrešam te. Ampak reciva bobu bob.
Odšel sem, ker tisto življenje ni bilo dobro zame. –Je bilo prav?
Tvegal si glavo za državo. Zapustil si družino. Zamudil rojstvo sina.
In kaj so ti dali? –Smisel. Vedel sem, v kaj se podajam. V redu je.
Je to očetova ura? –Ja. Našel sem jo, ko sem pospravljal hišo.
Nisi prišel, zato sem jo vzel. Poglej to.
Nekaj sem našel. Poglej.
Očetovi čeveljčki.
Poglej te fotografije. Ti in jaz.
Poglej se. Kdo je to? Počakaj, kateri razred je bil to?
Ga. Burns.
Potem ko si celemu razredu povedal, da me je tvoja družina vzela k sebi.
Veliko ji dolgujem. –Najina družina je. Mogoče bom nekoč smel videti nečaka?
Koliko potrebuješ?
231.000 $. Za eksperimentalno operacijo.
Zavarovanje takih ne krije, ker so eksperimentalne.
In če bi dobil več? –Je to on?
Ne, ni on, Mel. –Ni mi tako ime. –Je. Mel Gibson si. –Nisem.
Podoben si Gibsonu v Pogumnem srcu. –Nisem pravi. –Film obožujem.
Razumem referenco. –Odličen film je.
Osvojil je veliko grammy … Mu ni podoben?
Ne bi moral kam iti? –Vsi moramo.
Kdo je ta novi tip? Ne maram delati z novimi.
Pojdimo. Odnesimo škatle ven.
Kaj počneš? Rekel si, da tega ne delaš več. –Takrat. To pa je zdaj.
Prva zvezna, 32 milijonov. Vse bo šlo gladko.
Nobena banka ne hrani toliko. –Vem. Ne bo se ponovilo.
Zajebali so, ker pospravljajo bankovce. Potrebujem štiri znotraj in voznika.
Po delovniku bodo odpeljali denar. Zdaj ga lahko pospravimo.
Ne. Kristus. –Naš bo. Izjemna priložnost je.
Pojdimo. Pet minut. Hudo. Grda zverina.
Moj izdelek. Motor sem zamenjal za Cumminsov ISX 550.
Lepo bo peljal. –Čedno. –Spotoma lahko še kaj dostaviš.
Zahvali se papiju. –Saj že ve. Pazi nase.
Will, pridi pogledat. –Zakaj ne gremo s svojim avtom? Mercedes je hitrejši.
Ker ga lahko izsledijo, tega pa ne. In v tistem avtu bi bili kot klovni.
Sploh poznaš pot do banke? Ne. Moje mesto, moja pravila, moj posel.
Kdo je ta tip? –Moj brat Will. –Ni podoben tvojemu bratu.
O, zelo izvirno. –Ja, izvirno. –Samo pravim. –Kam greš?
Will, kaj je narobe?
Prišel sem po posojilo, mogoče majhen posel. Ne to.
Nimam denarja. Ves je vezan v tej akciji. In komaj je dovolj.
Ne morem … Potrebujem tvojo pomoč. Sam ne morem izpeljati.
Z Gibsonom ne bo šlo. –"Je to on?" Nisem neumen.
Jaz tudi ne. Oče je bil psihopat. To ve celo FBI.
Nisem on. Sem te kdaj pahnil v kaj, iz česar te ne bi mogel izvleči?
V karkoli takega? Ne. –Ja. –Orožje je za …
Kaj naj rečem? Kaj naj naredimo? "Prosim, bi nam dali malo?"
Naj blefiramo? Ne, puške so prave. Za zaščito. Veš, kako to gre.
Nismo kavboji, ne bomo kar streljali. To je moje delo.
Daj, no. V spanju lahko opraviva. –Danny, pojdimo!
Prav, ja! Samo sekundo!
Zvlekel si me v vrhunsko ekipo. –To mi je všeč. Da mi najedaš.
Vsi bodo imeli radi strica Dannyja. Prišel bom na purana, za božič.
Tvoj drugi otrok bo Danny. Ime je za oba spola. –Ni smešno.
Čez pet minut gremo. Si zraven ali nisi?
Moj brat si. Rad te imam. Vse bi naredil zate. Ti zame naredi samo to.
Prosil si me za pomoč, jaz pa ti ponujam svet!
Poslušaj. Čas je, da narediš nekaj zase. Za svojo družino.
Za družino.
Brez ficka sem. –Tvoja kava. Resno? Pivo med službo?
Pa te je le malo pretreslo.
Brezalkoholno je.
Iz centrale so sporočili, da se bo Lindsey izvlekla.
Zdelo se mi je, da bi hotela vedeti. –Ne. –Ne?
Ne, nočem vedeti. –Kaj? Videl sem, kako si obvladala položaj.
Bila si čisto mirna. Jaz pa sem norel. Zato bi rad to delal.
Scott, droben nasvet, ker si nov in preveč govoriš. –Drži.
To je samo služba. Pobereš jih, oddaš in pozabiš.
Njihov najslabši dan je tvoj običajni torek.
Potem je res, kar pravijo o tebi. Škoda. –Naj ugriznem v vabo?
Prav, povej. –Da si najboljša reševalka v mestu,
pri tebi vsak preživi 20 minut in nihče noče biti tvoj partner.
Pozanimal sem se.
Vsekakor je nekaj narobe z mano.
Si pomislila, da bi te samo rad bolje spoznal,
da ne bo čudno vzdušje v rešilcu? Recimo, kakšna glasba mi je všeč.
Očitno sem rekel nekaj preveč, zato bom stopil korak nazaj.
Konec dneva bi se lahko fotografirala. –Pojej suši. –Prav.
Rojen sem v Thousand Oaksu, odrasel pa sem v Tarzani. –Hudo.
Ne veš, kako ji je ime? –Vem, Kim je.
Kim. –Ja. –Si jo povabil na zmenek?
Ne. Ampak v banki jo vidim.
Med nama se krešejo iskre. Samo čakam pravi trenutek.
Ta teden sva šla že trikrat na banko. Mislil sem, da samo ne znaš z denarjem.
Blagajničarka nikoli ni bila prava. –Ni bila prava?
Kaj delaš? –Nazaj greva. –Romantik nikoli ne dobi punce.
Sean Connery je rekel: "Poraženec tarna, zmagovalec pa nabriše kraljico plesa."
Izredno agresivno.
Ne, tega se ne spomnim. –Alcatraz? The Rock?
The Rock? Igralec je. Prej je bil rokoborec.
Prekleti losangeleški vozniki. Vozijo kot kreteni.
Kdo gre na bančni rop obut v Birkenstockove sandale?
Jaz.
Prišli smo. –Bo šlo? –Bo.
Meni se ne zdi. –Vojakec v Brooklynu ne bi preživel.
Bi se rad sam prepričal? –Videl je več akcije kot vsi vi. Pripravimo se.
Zažgali bomo.
Pripravimo se, fantje. Pokažite jajca.
V vojno gremo.
Prispeli smo.
Gremo, gremo.
Ven iz avta. –Že vem. Skupaj bova šla noter … –Ven.
Ni mercedesa. Mogoče imajo drug avto.
Kaj počne tisti? –Hitro se lahko zakuha.
Kaj si videl? –Tipa s sončnimi očali v dostavnem kombiju v garaži.
Mogoče se ta hip dogaja. So tvoji pripravljeni?
Še malo, poba. Počakaj, Nitro. Ja?
Ni mercedesa. –Drek. Nimamo sledilnika na njem?
Kaj kaže? –Avto se še ni premaknil. –Hudiča.
Mogoče so že v banki. Takoj vdremo?
Ne, pokol bo. Primite jih, ko bodo zunaj. Jasno?
Ti pa zdrži do pasjega parka.
Kaj se dogaja? –Banka je zaklenjena.
Zakaj? –Ne vem, ampak je. Počakaj, poslovodja prihaja.
"Ej, Kim. Živjo." –Kako vam lahko pomagam, policist?
Zakaj je zaprto? –Zadaj natovarjamo. Pravila pač.
Ko ste govorili sami s sabo, me je malo zaskrbelo.
Razmišljal sem, da bi odprl račun.
Lepo. Nekaj ugodnih imamo. Čez 20 minut lahko vstopite.
Bi lahko takoj opravil? Mudi se mi.
Obljubim, da vas ne bom oropal.
Obljubite? –Ne bom vas oropal. –Ker bi moja služba hudo trpela.
Obljubim. –Prav, vstopite.
Preveril bi, kaj ponujate. Vaše reklame so zelo ganljive.
Hvala. Tista z letalom in psom se me vedno dotakne.
Ja, srčkana je. –Veliki Bob vam lahko pomaga.
Kar k meni stopite. –Ni treba. –Pridite.
Mi lahko pomaga tista ženska zraven? Mislim, da ji je ime Kim.
Kim … Mi poveste njen priimek? Da bom temeljit.
Priimek. –Prosim? –Njeno polno ime.
Kim? –Ja. Kako se piše?
Park. –Park. Odlično.
Kim je enkratna. –Kim, stranko imaš. Pohiti.
Živjo. Pozdravljeni.
Zvenelo bo malo noro. –Kaj pa je?
Že nekajkrat sem prišel …
Res sem samo jaz tukaj.
Hotel sem nastopiti malo bolj kul,
ampak partner me čaka v avtu.
Hotel je, naj grem noter in vas ogovorim.
Ker sem rekel, da vas bom, če bo priložnost,
povabil na zmenek.
Zdaj? –Ni nujno. Lahko kdaj drugič.
Mogoče konec tedna.
Zdajle očitno ni pravi trenutek. Zato …
Je vse v redu? –Zamočil sem pri priimku, ne?
Raje ne. Ne, ne.
Take odločitve so prelomne, zato naj ti najprej vse pojasnim.
Imam dve avtomatski puški. Ena je uperjena vate, druga v Kim.
Imam tebe, blagajnike, devet uslužbencev in tvojega partnerja zunaj.
Varnost vseh je odvisna od tebe. Ja, precej težko breme.
Pokimaj, če razumeš.
Umakni roko s pištole. Široko se nasmehni in pomahaj partnerju.
Tako, ja. V redu.
Pizda. Pohitimo, D.
32 milijonov dolarjev. Vaši so. Vzemite jih. Nočemo težav.
Grem. Pozdravljeni, gospod. –Milijon na paket.
Si v Afganistanu videl kaj takega? –Enkrat. Denar sem nesel talibanom.
Pohitita. –Žena bo presrečna.
Osem milijonov na vrečo.
Oglasi se. Dolgo te že čakam.
Cel dan mi samo najedaš. Rekel sem, da imam delo.
Lepo, da se kopaš. Upam, da boš utonila.
Daj otrokom poljubčke. Končati moram. Pizda! Spredaj je policaj.
Klinčevi kombi. Mater!
Randazzo, odhajamo. –Crknil je.
Ne vžge, Danny. Rekel sem, da je za na odpad.
Drek. Policaj prihaja sem. Mogoče ga lahko zavedem.
Kako gre, policist? –Nagaja?
Saj veste, ti kombiji so včasih muhasti.
Trent! –Zakaj me kličeš s pravim imenom? –Kaj počneš?
Kupujem za punco. –Pusti gospo pri miru. Gremo, butelj.
Ne preklinja vas, Vivian. Drekač je.
Dober motor. –Spredaj je. Ga ubijem? Povozim?
Posamično bomo odšli. Ne dvigujte glave. Ne vstajajte!
Samo še malo, pa bo mimo.
Zdaj poskusite.
Kdo bi rekel. Rešili ste me. –Včasih je treba samo pogledati.
Prinesel vam bom mamine kanole.
Lep dan želim. Bog vam poplačaj. Hvala.
Randazzo!
To bo odlična zgodba pri večerji.
Ti! Ostani na tleh! Gremo. Gremo! –Randazzo, odhajamo.
Mater. Zakaj se tako obira?
Gremo. –Hitro, hitro.
Drek. Na tla! –Gremo, hitro!
Prekleti pizdun!
Daj že! Mater! –Takoj ven!
Dogaja se. –Gremo. –Mater! Pokliči specialce.
Posebna enota!
Randazzo!
Napačna vrata!
Hitro, Mel Gibson! Ne ustreli policaja!
Kreten! Pridi!
Gremo, gremo! Na tla! Hitro!
Pridi, Will. Kje je Randazzo? Hitro, greva.
Hitro, Will. –Zmigaj se!
Jebite se! –Randazzo, kaj počneš?
Posebna enota!
Razpršite se.
Zakaj? –Govoriva o službi. –Saj je super. Spoznavava se.
Prav, zaprosil bom za premestitev. –Naj bo. Eno vprašanje na dan.
Imaš fanta? –Seveda vprašaš to. Imam. Zdravnik je v Mount Sinaiju.
Kaj je to? –Avtomatske puške. –Enota 3, streli pri banki na Grandu.
Sprejeto. Na poti sva. Greva! Zmigaj se! –Že grem.
Drek.
Vstopam. Mojega partnerja imajo.
Gremo!
Zmigaj se!
Stik spredaj!
O, mater!
Zdelan si. –Nič mi ne bo. –Drek.
Mater. Ne bi smel nositi sandalov. –Kaj si naredil z mojimi nogami?
Sranje. –Pojdi! Hitro! –Gremo.
Zmečkal si ga. –Pa kaj? Vzemi torbo. –Bil je na tvoji poroki! –Pohiti že!
Čas priganja.
Ujeti smo. –Prekleto! –Kdo strelja?
Randazzo? Mel? –Will, nehaj. Pozabi.
Kdo strelja? –Nehaj že, jebemti! Pozabi.
Stran!
Hudiča!
O, drek.
Mater. Kaj si naredil? Žal mi je.
Ne, nič ti ne bo.
Iti morava. Kaj počneš? –Ne moreva ga pustiti.
Takole drži. –Will. –Daj roko.
Pusti ga. Iti morava. –Ne. –Poslušaj me. Pojdiva!
Pojdiva. –Sem pritisni. Pomagalo bo. –Boš ostal tukaj? Poglej, kako je.
Že prav! –Za hip pomisli, kako je.
Iti morava. Pojdiva, takoj. Zmigaj se!
To se zgodi, če me udariš. Marinec je. Kaj si razmišljal? –Pojdiva!
Odvrzi!
Streljanje, več strelov.
Več ranjenih policistov. Avtomatsko orožje. –Zaprite okolico.
Križišča Prve z Mainom, Springom in Broadwayem, Druge z Mainom …
Vse enote na poti …
Ustavite. –Kaj imamo? –Pridi!
Pridi že. Mater!
Drek. Povsod so.
Nazaj!
Pizda! –Nisem ga nalašč ustrelil.
Hitro, stran!
Drek. –Zakaj sva se ustavila? Kaj počneš?
Kaj delaš? Si bova izstrelila prehod? –Moral si ustreliti policaja, kaj?
Ne. Ne počni tega. –Tako delamo. –Reci, da to ni tvoj načrt.
Misliš, da mi je v veselje? –Pizda. –Zajebi to.
Pridi.
Vzhodna stran.
Zach! –Desetnik!
Zach! –Tukaj!
Zach! Je že v redu, tukaj sem.
Nič ti ne bo. –Moja noga! –Vse bo v redu.
Ranjen policist. Parkirna hiša, 3. etaža.
Takoj pošljite rešilec! –Pojdiva. Pelji skozi zaporo.
Nič ti ne bo. –Še sta tukaj. –Poslušaj me.
Mene glej. Nič ti ne bo. Ostani z mano. Pomagal ti bom.
Bežita. –Kako je s kraljico plesa?
Jo boš povabil na zmenek? Zach!
Hitro sem!
Prihajajo. Mene glej. Nič hudega ti ne bo.
Moraš iti na zmenek. Me slišiš, Zach? Zach!
Dva osumljenca. Črnec in belec. Za njima!
Pelji. Stisni se vmes.
Drek. –Vse izhode zapirajo.
Ne vem. Pridi, hitro!
Pohitite! –Kam je ranjen? –V nogo. –Drek.
Še kakšna strelna rana? –Ne vem. –Ste prepričani? –Ne vem.
Stran. Izhodne ni. Verjetno je zadela stegnenico.
Posveti. Sem! Kako mu je ime? –Zach.
V redu. Daj mi to. Zach. Kolega?
Zbudi se. Zach? Ej, kolega.
Zbudi se. Zbudi se!
Z nami je. Dvignimo ga. Pomagajte.
Ena, dve, tri, zdaj!
Spustita. –Zdaj bo vse v redu. Poslal sem ga noter k punci.
Jaz sem kriv, poslal sem ga tja. –Mark, nehajte.
Pokliči bolnišnico. Povej, da bomo čez 7 minut tam.
Ker voziš kot stara mamka.
Zach, pomagala ti bom.
Hudo krvavi. Scott? Drek.
Travmatološka ekipa naj čaka. Potrebujemo veliko krvi.
Ima nizek pritisk in tahikardijo. Hitro bo treba ukrepati. Od kod krvavi?
Stoj! Ven.
Ven.
Cam. Cam! –Takoj ven. –Neki tip z ogromno puško meri vame.
Nisem te vprašal. Ven. –Kaj? –Takoj.
Sleci mu jopič. Vozil boš. Nimava izbire. Greva.
Stopi nazaj. –Kaj bi rad? –Samo izposodila si ga bova.
Si ga ustrelil? –Ne, nisem. Will, prinesi torbe.
Pojdimo.
Na čelu sem. –Na čelu! Prekrivajmo se.
Pelji, hitro.
Veliko sem tekel. Zate je to normalen dan, Camille.
Ampak danes boš mogoče rešila svoje življenje. Opravi delo.
Cam. Cam sem.
Kdo bi rekel. Jaz sem Daniel, ampak imam raje Danny.
Vseeno mi je, Cam. Prav?
Policija spredaj. –Prav. –Policija. Policija.
Lahko si izstreliva pot ali pa nama pomagaš. Pomagaj nama.
Ranjen policist! Umaknite se! –Razumeš, Cam?
Iz katere bolnišnice si? –LA Memorial. –Will, bo šlo? –Ja.
Drek, drek. –Kdo te je spustil noter? –Ranjen policist! –Preveri zadaj.
Policista peljem v Memorial. –Roke gor. Wade, preveri.
Kdo te je spustil noter? Roke kvišku. Ne gani se.
Chris, počakaj. –Samo voznik sem. Zadaj je ranjen policist. –Zdaj.
Kdo je? –Tu imam ustreljenega policista.
Mudi se. Umaknite avte, v bolnišnico mora. Umaknite se.
Policaj je! Pustite mi delati. Kaj počnete? Pojdite!
Policaj je. Odpeljimo ga. –Pojdimo, da ga odpeljejo.
Pelji! –Umaknite se, hitro! –Naredite prostor.
Stran, umaknite se! Tako.
Vidiš? Ni bilo težko.
Daj mi svoj telefon.
Luč potrebujem. –Rdeči gumb na sredini.
Kateri? –Ta.
Will, zunaj sva. Ni šlo elegantno, kot sem hotel, ampak sva zunaj.
16 milijonov dolarjev.
Cam, kako sledijo rešilcu? –Satelitsko.
Našel sem.
Zdaj se bom posvetila njemu. Dovoliš?
Ja, reši zelenca.
Kolega! Kaj se je zgodilo?
Kaj se je zgodilo? Kje je rešilec? –Odpeljala sta ga. –Odpeljala …
1–A–25 centrali. Osumljenca sta ugrabila rdeče-bel rešilec.
Moj partner je v njem. Mojega partnerja imata!
Poslušaj me. Točno mi ju opiši.
Rezervni avto je na Flowerju. Na koncu ulice.
Si slišal? –Ja. –Daj mi svoj radio.
Kaj boš naredil z nama? –Ne skrbi. –Saj me ne boš vklenil?
Ko bova na varnem, bom sporočil, kje sta. Velja?
Oprosti, da sem meril vate. Tega ne maram početi. Nisem tak.
Ampak kaj naj bi naredil?
Vem, da je smešno, ampak od naju dveh sem jaz bolj mil.
Zdravo, šef. –Kristus. Pojasni. Kako se to zgodi pred sedežem policije?
Brooklynska ekipa je mrtva. –Mislimo, da je v rešilcu losangeleška.
Se je pojavila nova? –Ne vemo, ampak tako kaže.
Kdo je zajebal z rešilcem? –Mi. Popolna polomija.
Se ti zdi? –Zelenec je kriv. Hotel je dobiti številko bodoče bivše žene.
Kaj si rekel? –Vidva sta zakuhala to godljo.
Kaj praviš? Ponovi, če upaš!
Nehaj, da te ne brcnem nazaj na akademijo. Zaradi vaju … –Nehaj!
Mark, ne? Te lahko kličem Mark? –Ja.
Jaz sem glavni. Mene krivi, če že moraš koga.
In jaz moram rešiti tvojega partnerja. –Ime mu je Zach.
Šele tri mesece dela. Dober fant je. –Nič mu ne bo.
Ste prepričani? –Ne. Ampak poslal bom najboljše ljudi.
Helikopter 11, letim na jug.
Osumljenec je pobegnil v rešilcu 3, ki vozi ranjenega policista.
Kaj je narobe? –V riti sva. Helikopter. –Kaj?
Helikopter. –Kje?
Čakaj. Si prepričan, da nas vidi? –Ne. –Preletel nas je. Ni nas videl.
Nisem pričakoval helikopterjev.
Bi nadaljevala peš? –Ne, avto je predaleč.
Drek. –Pelji. Pelji, Will. Daj.
Pelji! Tu smo lahka tarča, stran moramo. Nič ne bova naredila …
Moram se vrniti k ženi in sinu.
V Kabulu si vozil generale in politike. Zmogel boš. –To ni Kabul.
LA je. Nihče ga ne pozna bolje kot ti. Nihče ne vozi bolje.
Daj, no. Odpeljal te bom domov. Vse bom odpeljal domov.
Daj, bratec. Will. Je v redu?
Pojdimo.
Kaj se dogaja zadaj? –Vse je v redu. Samo pomagam mu.
Kaj? –Kaj, za …
Ne gani se! Nehaj!
Vrni se.
Obrni se in pridi. Nimamo časa. Daj, Cam.
Ej, zbudi se. Drek. Pomagaj!
Naprava za srce piska. Pomagaj! –Pridi, Cam. Gremo.
Jebi se! –Ne vem, zakaj, kar začela je piskati.
Mater. Fibrilira. Pizda. Daj, Zach.
Daj že. Ena, dve, tri, štiri, pet. –Kar začela je piskati. –Umrl bo.
Tole je kašmir! Pelji.
Reši policaja! –Ostati moramo v stranskih ulicah.
Pelji po Springu. –Boš vozil ti ali jaz?
Samo hitro pelji.
Zdaj že ugrabljava? –Misliš onadva zadaj?
Ja. Imaš kaj proti?
172, pelje na jug po cesti 101. Bliža se scientološki cerkvi.
Bližamo se hotelu Bonaventure. –Rešilec vidijo šest kvartov vzhodno.
Vse zaprite. Nič ne sme ven. Mobilni štab hočem čez pet minut na poti.
Gremo. –Pa pes? –Odpelji ga domov. Ravnaj, kot da je tvoj. Priden.
Kaj smrdi? –Za večerjo smo imeli mongolsko meso.
Priden. Lepo bom delal s tabo.
Še pritiskaj. Pritiskaj.
Dve, ena.
Očitno nisem pomemben. –Ni res.
Lepo bi bilo, če se ne bi pogovarjala samo o barabah,
bančnih roparjih in morilcih.
O čem pa naj govorim, ko pridem domov?
O čem drugem, ne o slabih ljudeh.
Mogoče o meni. Lahko me vprašaš, kako se imam.
Napredoval je. Ja, zdaj je pomemben agent FBI.
Končno vodim svojo enoto. –Kakšno?
Losangeleški bančni oddelek.
Ljudje še ropajo banke?
Morava plačati za neumna vprašanja, ali so ta zastonj? –Neotesan si.
Lahko odložiš? –Bančni rop
Iti moram, ljubček.
Šef! Načelnik Moore nam je prepustil taktično poveljstvo.
Jasno. Te pizdarije noče prevzeti nihče drug.
Mobilni štab je tukaj. –Iti moram. Končno sem dobil prevoz.
Mobilni štab na lokaciji.
Hudirja, si mlada. –Ti pa star. Upam, da me boš dohajal.
Všeč mi je. Upam, da poznaš mesto. –Kot svoj žep. –No, povej.
Šerifov urad in prometna policija sta z nami. Osumljenec pelje po Flowerju.
Rešilec je tipa III, 6800 kg, ojačan, osemvaljni motor.
Videti je nov, voznik bi lahko bil Lewis Hamilton. –Je košarkar?
Najboljši dirkač formule 1. –To je za nobleso. Jaz imam raje pse.
Lepo. Dhazghih, izgovori se "Zaga". In nimava časa za spogledovanje.
Čez 45 minut bo prometna konica in oče kuha gomguš. –Ne spusti jih z oči.
Razumem. Centrala, pošljite dodatne helikopterje na našo lokacijo.
11 leti s heliporta.
Prihod čez eno minuto. –Poveljnik nadzoru.
Računalniška enota naj izsledi komunikacijske naprave v rešilcu. Hitro.
Tarča pelje po Broadwayu. –Vse enote na južni del Broadwaya.
Patrulja 18 pelje po 101, trenutno pri Vermontu.
Zahodno od centra.
Delam drugače kot večina. In ti mi boš pomagala.
Lovimo najpametnejše in najnevarnejše zločince.
Izvedeti moram vse o njih.
Zaprite območje.
Strategija je mešanica partije šaha in spopada v kletki.
Odlična primerjava. –Malo pritisnem in se umaknem.
Potem bolj pritisnem, da jih omajam. Čez dve uri so mrtvi ali v lisicah.
Ne v kosmatih. V tistih, ki pritisnejo mrzlo kovino na kožo.
Čas priganja, Dhazghigova.
Govori poveljnik Monroe.
Ne bomo položili stingerjev ali se zaleteli v rešilec. V njem je naš brat.
Cam, še malo, pa naju boš rešena. Masiraj. Poklical bom reševalce.
Oprosti zaradi puške. –Samo pokliči. Zdaj sta bogata.
Ne. Ne, ne.
Ne. –Drek. –Od kod so se vzeli?
Tiho.
Prečkal je cesto.
Počasi. –Daj že. –Ne, ne! Dva avta!
Dva avta sta. Drek!
Rešilca se morava znebiti. –Trudim se. Poišči mi ulico.
Osumljenca peljeta na jug. –Naravnost proti vam.
Mater.
Sama ne morem. Potrebujem več rok. Danny, zmigaj se sem. Umira.
Pomagaj, potrebujem več rok. –Kaj? –Pomagaj mi.
Pojdi. Pomagaj policaju! –Vsak hip bo mrtev in ti boš do smrti v zaporu.
Kaj je narobe? –Izgubila ga bom. Daj mi elektrode. –Kaj?
Elektrode v desnem žepu. Hitro.
Rešilec zavija na remizo pod avtocesto 10. Skril se bo.
Vzemi jih, hitro. Drži mu vrat. –Njegov vrat … –Pusti.
Daj mi elektrode, sicer bo umrl. –Nisem reševalec. –Kristus. Daniel!
Vpitje ne pomaga. –Nisem vajena policijskih pregonov.
Odpri … –Ja, ja. Trenutek. –Ena, dve, tri.
Takoj jih potrebujem. –Držita se. –Črni žep. Na rebra levo in desno.
Na enem je srce. –Narisano je. –Na enem pa je enka.
Desno na prsi, levo na rebra. Tam in tam.
Na mojo ali tvojo desno? –Njegovo, butelj. –Držita se. Sranje.
Kristus!
Napolni na 300.
Rumen gumb. Alarm. Tu piše "polnjenje".
Ja, ta je. –Potem je vijugica … Vem, samo …
Danny, samo na enem piše "polnjenje"!
Kot Atarijeva konzola je. Ne spoznam se!
Polnjenje? –Umakni se. Stran! –Ja, prav. –Stran!
Mater! –Takoj mora v bolnišnico.
Tudi jaz bi rad bil brez herpesa, ampak je, kar je.
Srečo imaš, da samo voziš. Cvrknila sva ga s tistim šokerjem.
Slepa ulica!
Lahko zapelješ malo bliže? Ne morem prebrati znaka.
Moja napaka. –Ne poslušaš me. –Slepa ulica. Upočasnite.
Ja, jaz sem zajebal. –Ja.
Zver je. Moje avte kosi kot keglje.
Ja, pregon je postal zelo drag.
Helikopter nam sledi. Avto za pobeg bi moral čakati pod mostom.
Oprosti, nisem pomislil. –V kritje moramo.
Da bova imela čas zbežati. Drek.
V Afganistanu so teroristi pod mostom izvedli teksaško menjavo.
Podenj so zapeljali z enim avtom, ven pa je pripeljalo pet enakih.
Noro, ampak je vžgalo.
Samo šest križišč stran smo. Cam!
So ključi parkiranih rešilcev pri rezervoarju ali za senčnikom?
Pri rezervoarju. Zakaj?
Papi. –Roberto.
Danny Sharp. –Hvala, sine.
Predplačniški. Kakšna drama. Danny!
Motiš zelo razburljiv policijski pregon.
Rešilec lovijo. –Ja. Jaz sem ta rešilec.
Zdajle je malce napeto. –Kristus, model.
S tabo nikoli ni dolgočasno. Zakaj kličeš?
Potrebujem pomoč, diverzijo. Pogajam se.
Začnite ju stiskati v kot.
Prej bi moral pomisliti. Sam se znajdi.
Pri sebi imam 16 milijonov. Če mi pomagaš, ti dam pol.
Naredi to za mojega očeta. Družina smo.
Vem, da dolguješ Zetam. Če mi rešiš rit, jih lahko še danes izplačaš.
Kakšen je načrt? –Preprost. Samo nekaj vozil ukradite.
Velja? –Jih sunemo s parkirišča?
Ja, bomo. Ne skrbi. Takoj bom poklical Roberta. –Hudiča!
V sedlo, gremo. –Kaj pa je?
Noro je, ampak priložnost za nas. Pokliči svoje.
Samo tja bi moral. Podaj že! Ljubi bog.
Teci, za to te plačujejo.
Prosim? –Ej, Castro. –Kaj je, šef?
Plamence so dostavili. Kaj naj z njimi? –V pisarno?
Morali bi jih na Turks in Caikos za 6 let salona. V godlji sem.
Imamo slone, napihljivi grad,
klovn Tommy je že tam. Stokrat smo premleli. –Pomiri se.
Visok pritisk imam. Si v redu? –Super!
Potrebujem pršilnik in modro barvo. Prinesi na lokacijo, ki sem jo poslal.
Ko prideš, ti bom dal 10.000 $. Razumeš? Modro barvo. –Razumem.
Ampak gledam tekmo. Stavil sem nanjo. Kaj je narobe? –Žogobrc?
Nogomet. Najbolj dodelana in priljubljena igra na svetu. Ampak nadaljuj.
Briga me za butasti šport in butasto žogo!
Velja. Modra barva, pršilnik, plamenci. –Ne! Ne plamencev!
Poslušaj. Prinesi modro barvo in pršilno pištolo.
Plamence pusti pri miru! Nič nimajo s tem!
Umaknite se! –Zmanjkuje mi infuzije. Kri potrebuje.
Kaj je zdaj? –Jaz imam 0-, vsestransko. –Lahko mu daš kri. Pridi, pomagaj mi.
Naravnost te bom povezala z njim.
Vsak hip bo prometna konica.
Če ne zaključimo, bo ogroženih veliko nedolžnih.
Bančne kamere niso snemale. Prišli so v računalnik.
FBI ga ima v bazi. Danny Sharp. –Porkamadona.
Sporoči policiji, da hočemo zraven.
Zavil je s Flowerja na Figueroo. Bliža se Convention Center Drivu.
Vse enote na položaj, da ga prestrežejo.
Vklapljam zeleni val na Olympicu proti vzhodu.
Računalniška enota je izsledila satelitski telefon in skenerje.
Torej nas slišijo. Izkoristimo to.
Kaj se dogaja? –Poskusili ju bodo ujeti v past.
Tarča je blizu Staplesa. Gremo.
Na pot! –To je moj avto.
Zamenjajte avte. Agresivne voznike na čelo.
Kristus. Previdno.
En avto naj vozi vštric in draži voznika.
Če ne bodo nehali, se bomo zaleteli!
Zakaj izmenjavaš avte?
Živcira jih. Zdi se, kot da prihajamo od vsepovsod.
Vklopi, da me bo slišal. Govori poveljnik Monroe, posebna enota.
Reci, naj se umaknejo. –Pomembno sporočilo.
Če ne umaknete helikopterjev, bodo ljudje trpeli.
S kom govorim? Nočem te klicati gospod bančni ropar.
Daj, no. Dodgersi danes igrajo. –Obožujem hrenovke na stadionu.
Rad bi zaključil, da bova oba … –Takoj umaknite helikopterje!
Saj nočete, da policaju kaj naredim. –Dobro me poslušaj.
Če mi izročiš policista in reševalko, bom odpoklical helikopterje
in navrgel še hotdog na stadionu. Kaj praviš?
Kreten. –Lokomotiva smo. Ne ustavljamo se.
Nočem te preslepiti. –Ne razumeš. Ne bomo se ustavili!
Mi tudi ne.
Varujemo naložbo, Danny. Ta hip pripravljamo vse.
Tudi enega naših posebnih avtov. Prišli bomo. Tri minute!
Papi. –Jesus. –Roberto je pripravljen. –Daj mi mineralno vodo.
Zete so mi poslali lepo darilo.
Očarljivo. –Policija se igra skrivalnice.
Glejva norega Dannyja na TV.
Kot lahko vidite, je ogromno policije razmeščene okoli kongresnega centra.
Okoli kongresnega centra se zbira množica policistov.
Težko bo zapreti. 18, si na 11? Si prost?
Stoodstotno. Zakaj? –Tu jim bomo zaprli pot.
Vse zaprite. –Ne vidimo za vogal.
Pizda, pizda! Obkolili nas bodo.
Drži tempo, Will.
Kdo je to? Ne znebim se ga.
Kristus. Previdno. –Upočasni. Enega bom ustrelil.
Kaj delaš? –Mirno.
Za ritjo sem ti. –Ne!
Nehaj, zaboga! Slišiš? Ti boš kriva, če bo kdo ranjen.
Noter bom zavil.
V center peljejo.
Saj ni res.
Od hudiča voznik je. Zaprite vse izhode. Ekipe naj se izmenjujejo.
Stisnite jih!
Pridi. Dal jim bom lekcijo.
Izpusti jo!
Nazaj!
Zmešan je. –Kaj se dogaja zadaj?
Nazaj! Ti pa vozi! Nazaj!
Umakni se! –Ne bom odnehal!
O, mater! –Jebeš to!
Kdo te je zaprl sem?
Je to moj … Je to moj pes?
Kdo je pripeljal mojega psa na pregon? –Kdo zapre tako zver v patruljni avto?
Vsi se odmaknite. Nitro, dol. Lezi.
Nitro, lezi.
Vsi se odmaknite. Prenevarno je.
Pomiri se, Daniel. Vse sem odpoklical, da se lahko v miru pogovoriva.
Nič ji ne bova naredila. –Misliti morajo, da ji bova. –Ne bova ji.
Nisem on. Nisem LT. Kolikokrat ti moram še povedati?
Ustrelil si policaja. Ob prvi priložnosti naju bodo ubili.
Pozabi nanjo, on je pomemben. Zaradi njega sva še živa.
Osumljenca izredno hitro peljeta po avtocesti 110 na jug.
Status nevarnosti na cesti lahko podaljšajo za eno uro.
Sky 4. Kot vidite, prometna policija spredaj ustavlja promet
in poskuša zapreti avtocesto. –Osumljencema sledi več helikopterjev.
Ker je policija tik za njima, je vprašanje, koliko še lahko vzdržita.
Vprašaš se, kaj razmišljata …
Poznaš občutek, ko se kot otrok igraš skrivalnice
in te bodo vsak hip našli?
Ljudem ga znam vliti. –Nor dan.
Spominja me na strelski obračun v severnem Hollywoodu.
Osumljenca peljeta na jug po 110. Bližata se Manchestru.
Od kod ta kri?
Ne. Od kod teče? O, drek.
Dvakrat sta ga ustrelila. –Ne. Kaj je narobe? –Izkrvavel bo.
Končno.
Poveljnik Monroe. Kradete mi čas. –Zakaj se niste odzvali na rop?
Po starem bi se. Ampak to prinese strelske obračune in talce.
Ja. Zdaj vskočimo, ko pridejo ven. –Krasno. Odlično se je obneslo.
Ste iz LA-ja, agent Clark z naramnicami in frisom 20-letnika?
20? Ne, iz Toleda. –Super, še en turist.
Lahko preskočiva, da nimam pojma in vi ste se borili v Vietnamu?
Koliko let mi pa pripisujete? –Lahko vam pomagam.
Ni bančni rop, ampak ugrabitev talcev. –Še veliko hujše. –Zakaj?
Tip, ki je reševalko pehal ven, je Danny Sharp.
Banke ropa od 17. leta. Njegov oče LT je bil legenda, psihopat.
Ubil je šest poslovodij in dva blagajnika.
Izvrstno. Zakuhal je pizdarijo. –FBI, čudovito. –Krasno.
Od tod lahko vodimo vojno. RHD nam pomaga razporejati vire.
Wade, reci ekipi D, naj se pripravi. Ujeli ga bomo. –Takoj, šef. –Nikar.
Napako delate. –Zakaj? –Danny je drugačne sorte.
Policaja bi lahko ubil že v banki, ampak ga ni.
Izhod išče. –Kako veste?
Bila sva prijatelja.
Gremo. Na pot!
Kmalu bomo tam. Počakaj. –Bolj si napet kot običajno.
Vse bo v redu. Imam barvo in plamence.
Preštel sem jih. Vse bo v redu.
Zajemi sapo, ker še mene nerviraš.
Ej, Toledo. Torej sta s Sharpom skupaj študirala?
Delal sem doktorat iz kriminologije. –Pravi Doogie Howser.
Ne vem, kdo je to, bumer. –Ste študirali na pravih zločincih?
Ne, bil je v programu. Da bi študiral nas. Očetova ideja.
Vzdržal je dva semestra, hodil na vsa predavanja.
Po nekem večeru, ko sva ob rozeju bentila čez zanič očete, je izginil.
Ob rozeju? –Ja, ob rozeju. Je kaj narobe?
Odvraten je. –Meni je všeč.
V zadnjih 10 letih je oropal 37 bank. Ne, 38.
Dobro. –Kako je lahko to dobro? –Ker bo govoril z vami.
Stanje? –Ne potrebuje krvi, ampak operacijo.
Zdravnika, ki ve kaj dela, da bo ustavil krvavitev. Jaz ne znam.
Pokliči enega, pa naj te vodi.
Ne. Ne, ne morem. –Zakaj ne? Pravi odgovor je ja.
Nisem usposobljena. –Poznaš koga na urgenci?
Zdravniki … Dr. Franken? –Ne. –Dr. Williams? –Moj psihiater je.
Dr. Waters? Od kod je ta slika? Iz Cancuna?
McSanjski.
Colin Waters.
Kje dela? –V Mount Sinaiju. –Kličem. –Ne morem, prosim.
Ja, boš. Počela boš zdravniške reči.
Trenutek, mikrovalovka dela. Glasno, ja.
Colin, jaz sem. –Živjo, Cam.
Dolgo se nisva slišala. –Pol leta. –Ni pravi trenutek. V službo grem.
Narekuj, kako naj oskrbim strelno rano v trebuhu. –Ne smeš, nisi kirurginja.
Reševalka si. –Vem, Colin. Ampak sem v godlji.
Kakšni? –Talka sem.
Drek. Tisto v Los Angelesu? Si v tistem rešilcu?
Colin. –S kom govorim? –S tipom, ki jo bo ubil, če ne boš pomagal.
Ne, ničesar ji ne stori. Cam, njegove številke. Kaj vidiš?
Vse hitro upada. Krvavi. –Poklical bom travmatologa. Počakaj.
Kaj je, Colin? Farcy!
Poveži telefon z zaslonom. Mora gledati poseg.
Dr. Reznick in dr. Farcy, travmatologa. –Zdravo, Cam. Kaj imaš?
Kirurgi jo vodijo skozi operacijo, odstranila bo kroglo. –Prosim?
Ta hip so na zvezi. –Slišiš, kaj se dogaja?
Kakšna sta krvni tlak in utrip? –Slaba, pošiljam podatke.
Padata. Pohiteti moramo.
Danny!
Ja? –Zamenjaj z mano. To sem že počel, lahko pomagam.
Travmatologa sta. Vsi bomo pomagali.
Kaj imaš pri roki? –Vse razen narkoze.
Will. –Kaj? –Ne pozabi, da je talka. –Pokaži stanje.
Trebušni predel je napihnjen. Mislim, da notranje krvavi.
Verjetno iz vranice. –Imaš izkušnje s prvo pomočjo?
Z bojno triažo. In ubogam ukaze. –Dobro. Si vojak?
Ja. –Rokavice. Pohiti. –Ste ga ustrelili s puško ali pištolo?
Vozi počasneje, operirala bova. –Morski pes smo. Ne ustavljamo se.
Živjo, kolega. Lepo je videti, da se nisi spremenil. –Ljubi bog.
Imaš čas za starega prijatelja?
Ta glas pa prepoznam. Če me kličeš, vodiš bančni oddelek.
Končno. To ti je bilo namenjeno. Te zanima, zakaj upočasnjujemo?
Zanima me, zakaj si zabredel v tak položaj. Ampak začniva s tem.
Policaju rešujemo življenje. Napeto je. –Camille tega ne more. Ni zdravnica.
Seveda ni zdravnica. Sposobna je. Končati moram. –Danny …
Kdaj drugič bom poklical, da poklepetava. –Tako?
Občutek imam, da boš imel veliko prostega časa.
Na tropskem otoku. Poslal ti bom razglednico. –Kdo je tvoj voznik?
Vzemi pisalo in papir in zapiši: "Odjebi!"
Naredi luknjo v koži. Vzemi škarje in ga odpri. Prereži kožo.
Tako. Sem že.
Zdaj pa koža. Režem jo.
Umaknite se! To je rešilec! –Koža je prerezana.
Oba s tvojim zločinskim prijateljem sezita z obema rokama v rano
in razprita mišice.
Kako tukaj vozijo. –Nehaj vpiti.
Upočasnite. Ne moreš delati pri 100 km/h.
Potegni kot elastiko. Časa imamo štiri minute. –Daj.
Dobro, vleci. Vleci, vleci.
Z dlanjo sezi čisto do dna. –Pelji počasneje, Danny.
Danny, počasneje. –Kaj pa, ko bi šli peš?
Zmanjšaj na 30. Zdaj ni čas za pričkanje! –Ne bom bolj upočasnil.
Počasneje! Igrava živo operacijo. Upočasni!
To bo najpočasnejši pregon v zgodovini. –Tole je živa pizdarija! –Tiho!
Vsi se pomirite, mater. –Kaj delaš?
Tipam aorto. –Močno jo stisni, da boš ustavila dotok krvi v vranico.
Poskušam. –Dobro ti gre. –Pomaga.
Upočasnite na 30 km/h in se malo odmaknite.
Ta hip operira našega brata.
Tlak pada. Srce se mu bo ustavilo. –Poskusi zatipati kroglo.
Saj bo šlo. –Oster predmet je.
V redu. Ne najdem je.
O, bog. –Kaj? –Na vranici je.
Colin, na vranico pritiska. Kaj zdaj? Tega še nisem počela.
Pomiri se. Pokaži mi vranico, da si bom lahko predstavljal.
Poglej me. Samo živčna si. Ko je moja žena živčna, skupaj dihava.
Dobro ti gre. –V redu, imam jo.
Prebuja se. –Kaj zdaj? –Ja, buden je.
Drži ga, po drobovju mu brskam. –Mislim, da ve.
Nehaj! –Buden je.
Zmešano. –Ustavi ga, Will. –Poskuša te rešiti.
Rada bi ti pomagala. Nehaj, rešujeva te.
Zaspi!
Kaj počneš?
Komaj pet minut si tam, pa si užgal policaja? –Pomagalo je.
Je nezavesten? –Je.
Na dnu vranice je arterija. Počasi jo povleci ven.
Nežno izvleci vranico, da ne poči.
Uspelo ti bo. Počasi. Ne sme umreti. –Dobro ti gre. –Prihaja ven.
Če bo vranica počila, bo v eni minuti mrtev.
Imam jo. Prijela jo bom. V redu.
Jemljem jo ven. Krogla leze ven.
Samo še malo.
Zunaj je.
O, bog. Colin, počila je. Kaj naj naredim? Ne vem, kaj zdaj.
Stisni, izkrvavel bo. –Vse prijemalke sem porabila.
Ej! Poglej me. Mene glej. Poslušaj. Dihala bova.
Samo dihala. –Speti moram.
V laseh imam sponko. Vzemi jo in spodaj spni.
Hitro spni arterijo. O, mater.
Vžgalo je. Drek.
Je pomagalo? –Je.
O, mater.
Ubrisano je. –Ja, danes počnemo ubrisane stvari.
Tvoja žena ve, da ropaš banke?
Zakaj vprašaš?
Da bi razumela položaj.
Samo zato. –Zalepiva ga.
Na 30 km/h so upočasnili,
ker junaška reševalka Camille Thompson
v rešilcu operira policista, da bi ga rešila.
Kako gre? –Dobro. Pa tebi? –V redu je.
Prinesli bomo nekaj dodatkov. C–4, papijevo darilo.
Poslušaj, samo pobegnila bi rada, ne začela vojne.
Ne boš verjel, kaj imamo zate. –Zahvali se papiju. –Varujemo naložbo.
Ko gre zares, vložimo vse moči. Družina smo.
Will, tvoj starejši brat vleče poteze.
Ti in tale Colin? –Spoznala sva se med študijem.
Prilezla sem do tretjega leta staža.
Zasvojila sem se z amfetamini.
Vse sem zamočila. In zdaj sem tukaj.
Tako. –Pa Colin?
Tudi to sem zajebala. –Umaknite se!
Razumem. Sranje. –S poti! Will, ti moraš voziti. Pridi nazaj.
Izvlekel te bom. Prav?
Ko je počila vranica, je zveza izpadla.
Na kratko. Je živ?
Povedal sem vam. Poseg je zahteven celo za najboljše zdravnike.
Trudila se je. –Načelnik kliče.
Načelnik? Naš možak je mrtev. Ja.
Pizdunoma se obeta zelo slab dan.
Will, na 105 sem. Vem, da pelje proti letališču. –Na 105? –Ne vem, kako.
Kako si zavil nanjo? –Ne vem! Noro je.
Veš, koliko policajev je tam? –Kako pridemo v center?
Po 105 peljeta proti letališču. –Ekipa D naj ju prestreže.
Na nadvozu čez 405. Izmenjajte ekipe, če je treba.
Imam načrt. 45 minut sem ga delal. Odpelji do tega mostu.
Do Olympica. Veš, kje je. Ob reki.
Vsi na vozlišče cest 105 in 405.
Čakajte. –Zakaj? Nočeta se pogovarjati ali pogajati.
Kaj naj naredim, agentek? –Za začetek ne bodite žaljivi.
To hočeta načelnik in župan. Liberalec iz Silver Laka je.
Kaj zdaj? –Se spomniš, kje sva pri reki kradla avte?
Tja pelji. Most Olympic je ob kraju, kjer sva se otresla policajev.
Jih izigrava? Znebila se jih bova.
Nisva ukradla jaguarja. Rešilec ni dovolj okreten.
Vse zmoreš. Vse.
Ne potrebuješ jaguarja. Žrli bodo prah kot v starih časih.
Odpeljal naju bom do mostu in potem boš šel domov.
Razpršite se.
Razmisliti moramo. –Ni kaj razmišljati.
Ne moreš kar ubiti policista. Ženemo ju na že pripravljen kraj.
Ekipa D bo počila oba hkrati. V treh minutah bosta mrtva.
Mogoče je to naša zadnja priložnost. Zaprite vse izvoze. Ženite ju.
Reševalka je še živa. –Rad bi, da tudi ostane.
Bližata se s 110 km/h. Še minuto. Kakšne so možnosti?
Ne stoodstotne. Punca je zadaj. Morali bomo streljati v glavo.
Talna ekipa bo potem počistila. –Kakšne so možnosti, Dale?
80 ali 90 %. –Ne bomo več čakali. Pravi trenutek ne čaka nikogar.
Ekipa D, odobreno. –Izpogajajte njeno prostost. Napako delate.
To je napaka? Ne to, da je vaš prijatelj ubil policaja? –Ni moj prijatelj.
Zakaj nas ne ustavijo? –Ker je v avtu policaj.
Mobilna enota je na položaju. –Obrni. Nazaj v mesto morava.
Zachov telefon.
Dajte mi telefonsko policaja v rešilcu.
Ostrostrelci, 45 sekund.
Prosim? –Cam, ne govori, samo poslušaj. Agent Clark, FBI.
Takoj se skrij pod nosila.
Ostrostrelci, 20 sekund. –Vidim tarčo.
29, ne. Še smo na avtocesti.
Svetlo rjav avto.
Ostrostrelci ju bodo ubili. Ostani na tleh.
Kaj? –Je še potrjeno? –Če bo čist strel, streljajte.
Tarča ena, zelena.
Vsak strel mora ubiti. Zadaj so nedolžni. –Na moj znak.
Tarča dve, rdeča. Strel ni čist.
Kaj pa Zach? Ne morem ga zaščititi. –Kaj govoriš? Je živ? –Ja.
Živ je. Naš policist je živ! –O, bog. –Tri.
Ne. Ne! –Cam? –Dve.
Ostrostrelci! –Kaj? –Črna stavba!
Ena. Ogenj.
Pelji! –Prekinite ogenj!
Mater, tabla! –Ve, kaj dela. Gotovo je veteran.
Že vidim, kaj se dogaja. Bi se radi igrali?
Samo razkurili smo ju. –Kam gredo? –Kamor tip hoče. –Posvarila ju je.
Vse enote, umaknite se. Stanje? Je kdo poškodovan?
Igrali bi se? Pa se igrajmo. –Dva neoznačena avta, 150 m zadaj.
Pretkana sta, poznata mesto.
Danny je preučeval FBI in taktike pregona.
Vse standardne postopke pozna. Ne ve pa, da sem iz posebne enote.
Barabe zvabimo v nastavljeno past.
Cam pošljite SMS, da nam bo pomagala.
Izvedite, kam gredo, jaz pa bom postavil past brez izhoda.
Kje je Monroe? –Stik.
Tukaj sem. –Talca bi moral rešiti, ne?
Ju obdržati pri življenju. Se motim?
Hočem, da vsi preživite. –Zakaj potem streljate na nas?
Bil je kratek stik. –Kaj? –Napaka. Nesporazum.
Ne nakladaj! Mislil si, da nikomur ne bom nič naredil.
Ni res. Vem, česa si zmožen.
Tako? Ti je Anson povedal, kaj bi naredil moj oče?
Še ti mi povej. –Policaje in reševalko bi ubil že v banki.
Potem bi nekaj prigriznil. –Kar mirno. Vsi vemo, kako nevaren si.
Res? –Ostani miren. –Meni ni treba ničesar dokazovati.
Danny? Si še na zvezi?
Vzemi. –Ne. Zakaj? –Daj, vzemi.
Daj. Odpri in glej, da bodo vse slišali. Opisuj, kaj delam.
Stoji in drži puško.
Danny.
Rešila sem te. Oba sem rešila.
Zakaj vsak misli, da je nekaj posebnega?
Ne vem, zakaj je zdaj tako. Enaka si kot vsi. Nisi pomembna.
Danny, pomiri se. –Jaz nisem, on pa je. Zaradi mene je še živ.
Potrebujeta me. –Previdno, punca.
Ne, ne potrebujeva te več. –Danny, pomiri se!
Sam gobec te je, Danny. –Res? –Danny!
Will! –Danny!
Will! –Se ti je zmešalo? –Kaj je rekla? Will? Je to ime?
Kaj delaš? Moram vedeti …
Pizdun!
William Sharp, Dannyjev brat.
Vedno imaš načrt. –Ustavi!
Kdo se tepe? Lahko vidimo?
Ustavi, mater!
To pa boli.
Že prav, že prav. –Daj, poskusi še enkrat.
Mirno, pomiri se.
Zmešan si. –Reci! –Imam načrt! –Utihni!
Papijevi pripravljajo diverzijo v Boyle Heightsu.
Peljejo v Boyle … –Da bi se nas na razcepu otresel.
Drek, FBI. Spusti.
Anson, FBI. Danny, si tam?
Danny? –Ne. Menjava igralca.
Pozdravljen, Will. Sta se malo spričkala?
Kaj naklepata? –Ti si zdaj glavni, bratec.
Barabi me ne slišita. Letalo snema z visoke višine. Kot da nas ni več.
Helikopter 11, umikamo se.
Zdi se, da je samo nama do tega, da ta dva preživita.
Po čem sklepaš? –Dajte nam prostor. –Nisi ti pametnejši v družini?
Očitno ne. –Videl sem tvojo kartoteko.
K marincem si šel, da ne bi končal kot zmešani Danny
ali tvoj psihopatski oče LT. Vojni junak si. Kaj počneš?
To sem bil včeraj. Ne danes. –Za ugrabitev sediš 30 let.
Jezik za zobe, Danny. Si njegov odvetnik?
Dobro mu svetujem. –Družino imaš. Vse življenje pred sabo.
Mu boš povedal, da bo sedel 30 let? –Odnehaj. Ustavi.
Šolsko te zavaja. –Ne poslušaj ga. –Za ugrabitev dobiš 30 let.
Z Willom se pogovarjam. –Ta model …
Naj pokličem tvojo ženo? –Ne. –Zate hoče najboljše, ja.
Ne morem ti veliko pomagati. –30 let. –Družino imaš.
In če ustreliš policaja? Tate bo očka videl le za steklom.
Kaj počneš? –Verjetno te sploh ne bo hotel videti.
Utihnita, oba! –Sam si boš izkopal grob.
Lahko ti pomagam, ampak samo v tem trenutku.
Ne ustavljamo se. –To je moj brat!
William Sharp je šibki člen. Nikogar ne bo ubil.
Cam, trkaj na Willovo vest.
Preusmerjam na površinske ceste. Z oblizanimi prsti se ničesar ne dotikaj.
Vse enote, obkolite Boyle Heights. –Kje je to? Ne hodim vzhodno od centra.
4 mio meščanov živi vzhodno od centra.
Moj mož je okoljski odvetnik. Raje hodiva na plažo.
Bolj belske izjave še nisem slišala. –Kaj morem, bel sem.
To je tema za Oprah. Tu je zdaj pizdarija.
Če bo prah s čipsa prišel v moje lase …
Lepo prosim. Rakun bi se izgubil v njih.
Ne pretiravaj s krvjo. Tudi Will jo potrebuje.
Tako. –Je že v redu. Vzemi.
Si bil marinec? –Do danes.
Moja žena. Živjo, miška. –Kje si, Will?
Razgovor je bil dolg.
Potrebovali so nekoga, ki bi začel že danes … –Si dobil službo?
Ja, dobil sem jo.
Službo je dobil. Službo je dobil.
Proslavila bova. Zdajle voziš?
Ja, gneča je.
Na poročilih kažejo, da policija lovi bančne roparje. Samo v LA-ju, ne?
Verjetno ne bi hoteli, da že prvi dan telefonarim.
Poklical te bom nazaj. –Will?
Ja, miška? –Ponosna sem nate.
Ne samo zato, ker urejaš vse z zavarovanjem in denarjem,
ampak ker si dedec. –Miška …
Vzor za sina.
Ga lahko vidim? –Ja. –Vampirska princesa, si končala?
Si nehala sesati življenje iz vseh v tem rešilcu?
Kako, korenjak? Si se ravno zbudil? Krasen si.
Prekrasen. –Ljubim te.
Operacija? –Ja. Rak je drag.
Veš, kaj bo? Dobil boš vso njegovo kri,
potem pa bomo umrli v nepotrebni prometni nesreči.
Enkratno, jebemti. –Zato ropaš banke.
In vse drugo. Nikogar ne krivim. Po svoji volji sem tu. –Ne kriviš brata?
Previdno, Cam. O mojem bratu govoriš.
Vem, ampak ogroža življenja. Dovoli, da ti pomagam. –Nehaj.
O čem govorita? –O ničemer. Imam, kolikor potrebujem.
Castro? Si skrit čisto spodaj? –Poslušaj, Danny.
Kaj se dogaja, zaboga? Je zakonito? –Zaradi barve te ne bodo aretirali.
To vem. Ampak tile tipi delujejo kot avtomobilski tatovi. To me iztirja.
Eksploziv, orožje … Rekel bi, da ves čas počnejo take pizdarije.
Rad bi šel domov. –Nikamor. Ostani tam. –Kliče Danny?
Potrdi. –Ja. –Daj mu telefon.
Vse je pripravljeno. Si blizu? –Ja, pet minut. –Dobro. Denar?
Mož beseda sem. –Dobro. Papi bo vesel.
Prisluškujemo njegovim slušalkam. –Zmešana sta. Kaj se dogaja v rešilcu?
Moram se pomiriti.
Daj mi eno. Daj mi jo.
80. leta so ti všeč.
Zdaj!
Mogoče boš res kmalu svoboden. –Nehaj. Ne pomirja me.
Dobro. Zdaj me ubogaj do pike natančno.
Prav. Dajmo.
Si ogledujemo LA ali lahko gremo v bolnišnico?
Zakaj reka? –65 km golega betona v vsako smer.
Mogoče se nas hoče znebiti v predorih …
Ustavi.
Vidimo ga, ampak tudi on vidi nas.
Opazuje nas. Hoče me zvabiti tja. –Letalo, približaj sliko, prosim.
Tarča izstopa iz vozila.
Pokličite ga. Helikopter, agresivno.
Spustite se in ga izbezajte ven.
Vidim te, Danny.
Prihajamo pozdravit. –Se vam res zdi pametno? –Prihaja!
Pelji! Pelji!
Kje je torba z nabojniki?
Zasledujemo.
Dva sta za nami.
Puška! –Poženi! –Spet bo streljal. Pazite!
Ne vozi po vodi!
Po reki vozim! Povsod je voda! –Če ga lahko pospravite, streljajte.
Zadel nas je! –Mislim, da sem ga zadel. –Kdaj dobimo nov helikopter? –Sem!
Zdaj je čas, da jih izigrava.
Vsem enotam, prihaja. Močno pritiskajte. –Drek!
Prihajajo. Izvoz je čisto blizu.
Bo, kar bo!
Mater! Nisem privolil v to. –Poženi!
Drek. –Primi se!
Pizda.
Ne sledijo nam. Vžgalo je! O, drek!
Milijon stavim, da sta vadila to potezo.
Še ju vidimo. Vemo, kam peljeta. V Boyle Heights, gremo!
Carska vožnja. Očitno uživaš.
Prihajata!
Castro, hitro. Barvaj. –Kaj? –Rešilec.
Zakaj? –Samo celega prebarvaj.
Cel rešilec? –Ja, barvaj. –Vzelo mi bo pet ur.
Imaš 45 sekund. –Prav, ampak bo površno.
V redu. Mislila sta, da sta pretkana, ker sta vozila v napačno smer.
Ampak zdaj sta ujeta tri križišča stran.
Mislita, da sta se nas otresla in da imajo helikopterji mehanske težave.
Letalo ju opazuje. Pod mostom sta. Naj se malo sprostita,
potem bomo zadrgnili zanko. Vsi štirje izhodi so zaprti.
Kaj se dogaja? –Pridi, peš lahko greš.
Kaj? –Čas je, da odideš.
Ne bom … Ne.
Ne bom te pustil samega. –Raje bi videl, da ostaneš, če me ubijejo.
Zelena? Zakaj zelena? Neonsko zelena? Modro, sem rekel!
Smo leta 1992? –Samo to sem imel. Si v škripcih?
Ne, samo pod stresom. 45 sekund imaš.
Samo barvaj. –Na položaje, gremo!
Kdo je ukradel Nitra? –Z mano je. –Razkuril si me, Mark. Odpelji ga.
Zračna podpora, letite nizko nad reko,
potem se dvignite in ju presenetite. –Pokaži.
Ne vidim helikopterjev.
Tole je prava stvar.
Polno nabito je. –Dobro, pojdimo.
Kdo so ti? –Ne vem. –Kaj se dogaja, Will?
Pet minut, 45 sekund, karkoli je že rekel.
Ne po oknu, no.
Kako bom vozil? –Pohitimo, preden nas najdejo.
Enega slišim. Gremo. Castro, poslušaj.
S tem rešilcem se odpelji v to smer. Tu imaš 10 tisočakov. Če te kdo ustavi,
reci, da ne veš, zakaj si v rešilcu.
Kdo me bo vprašal? –Verjetno nihče.
Misliš? Zmešan je.
Pripravljeni smo.
Šest vozil je odpeljalo. Tri so enaka.
Helikopterji, ločite se. –Vojaška ukana.
On leti na vzhod, ti na zahod.
Vse neprehodno zaprite.
Helikopter 18, usmerite vse talne enote …
Ven iz avta! –Na tla! –Toliko pušk? Resno?
Ostani miren. Malega so ustavili. Upajva, da bo tiho.
Napad imam. Sploh ne vem, kako sem se znašel tu.
Nisem se dobro počutil. Zdravnik me je poslal v bolnišnico.
Zdravilo sem vzel z vinom. Mislil sem, da je brezalkoholna pijača.
Nečakinja je sedmošolka. Prej sem vzel premalo, zdaj pa preveč.
Roberto, izvlekla sva se. Pelji, pelji!
Prihaja!
Na tla!
Kristus.
Pizda. Poiščite brate! Hudiča.
Imamo bolničarje?
Kaj počneš, Danny?
Zaseda! –Vsi stran!
Zaseda!
Hud strelski obračun na križišču.
Več policistov je obležalo … –Papijev posebni paket!
Spizdi!
Kaj je bilo to? –Roberto je.
Nekdo je ustreljen. –Ne. –Ne vidimo, ali se premika.
Rick, razširi sliko. –Policist ne potrebuje več pomoči.
Centrala, dajte mi prazno frekvenco.
Vsem enotam. Govori agent Anson Clark, FBI. Takoj pristanite.
Ja, ja, ja. Uspelo nama je.
Kdo so ti? –Pomiri se. Rešili so nama rit.
Kdo naju bo rešil pred njimi? –Si slišal za Roberta? Mrtev je.
Je res?
Žalosten dan.
Papi je v pisarni.
Will.
Casper. Straži policaja.
Za nobeno ceno ne smeš ven.
Vem, papi. Žal mi je za tvojo izgubo.
Grozno. Ne predstavljam si, kako se počutiš.
Imam pa nekaj, kar ti bo ublažilo bolečino. –Plačaj, jebemti.
Misliš, da si nevaren, ker imaš puško.
Osem milijonov. Tvoji so. –Pokaži.
Denar bom prevzel jaz.
Pizda. –Tiho, tiho.
Pizdarija je. Tile ne marajo policajev.
Si …
Si imela roko v mojem trebuhu? –Do konca.
Prav.
Vse je. –Težko je reči, koliko je vredno življenje tvojega otroka.
Vem, papi. Žal mi je.
Dolgo sem delal za tvojega očeta.
Dolgo.
Nikoli ni ukradel niti približno toliko.
Pomisli, kako ponosen bi bil zdaj nate.
Triangulirajte Zachov telefon in jih poiščite. –Crknil je.
Slišita? –Zunaj postaja vroče, papi.
Par ur počakajta. Pripravili bomo kombi, vmes pa se bomo pomenili o poslu.
Ne, ni treba. –Z vsem spoštovanjem, stvar je preprosta.
To je tvoj denar, midva imava svojega. Posel je zaključen. –Prav imaš.
Ni posel. Osebno je.
Moj sin je umrl za ta denar. –Večina ob smrti dobi veliko manj.
Potem ima srečo, kaj? –Ne, ni rekel tega.
Dogovorila sva se, da bova razdelila na pol.
V kombiju je policaj.
Talca sva.
Ja. Ampak eden od njiju nama hoče pomagati. Will.
Po tebi se pretaka veliko njegove krvi.
Partnerjeva je. Pod nogo sem jo imel. –Ne.
Preveč jih je. –Ubili naju bodo.
Ja.
Družina smo, Danny. Vsakemu pol.
Odlično, pojdiva. –Greva. –Počakaj, Danny.
Policaj.
Sneli vama ga bomo z grbe.
Kaj? –Vaš je. Reševalka gre z nama. –Ne. Oba bova obdržala.
Ne, ne. Žensko sta pripeljala na moj sedež.
Videla je, kaj počnem. Kaj delam za te posebne ljudi.
Žal si jo pripeljal, zato bo ostala tu. –Ne, oba gresta z nama. Pojdiva.
Zabit si kot drog v tla. Mislil sem, da te je namišljeni oče bolje naučil.
Naučil me je, česa ne smem početi. –Pa si vseeno tu. –Ja, sem.
Nehaj. Poslušaj me. Kaj delaš? Takoj nehaj.
Hočeš, da te zaradi nje ubijejo? Zajebala naju je.
Kako policaji vedo, kaj morajo zapreti?
Povedala jim je. –So se pojavili iz zraka? Zajebala naju je.
Naredila je, kar je morala. Barabi sva. –Nisva! Ni tako preprosto.
Ni tako preprosto. Nisva barabi. Samo domov hočeva.
Že cel dan poskušava priti domov. In za sabo puščava razdejanje.
Poslušaj … –Poplavo trupel, ker poskušava priti domov!
Ne bova prišla domov! –Poslušaj me! Samo še malo …
Sva že izgubila. –Bi rad igral kavboja? Nehaj.
Pojdiva. Imava denar za tvojo družino. Pridi.
Uspelo nama je. Razumeš?
Pojdiva domov.
Ne morem. –Kaj ti je? Glavna sva v mestu. Uspelo nama je.
Will, brat moj. Daj, no. Ves denar ti bom dal.
Prav? Vsega ti bom dal. –Veš, kaj je tvoja težava?
Misliš, da se lahko izvlečeš. Slišiš helikopterje?
Kaj zdaj? Kakšen načrt imaš za naprej? Ves ta čas sem ostal s tabo.
Kako naprej? –Iti morava. –Kakšen je načrt? –Utihni.
Ne! Konec je, Danny. Ne bova odšla v sončni zahod.
Zajebala sva! Zajebala sva!
Ne bom še enkrat zajebal. Nikogar več ne bom pustil.
Potem sva na koncu poti.
Žal mi je.
Ja. –Žal mi je. Nisem kot ti. Končala sva.
Pojdi. –Res nisi tak kot jaz. Prav imaš.
Nikamor ne bom šel.
Za danes sva povzročila dovolj težav.
Ne bom odšel.
Pogumna odločitev.
Kakšna potrata. –Pomirite se, vsi.
Mirno. Prav?
Žal mi je, bratec. Nisem kot ti. Ne morem biti junak.
Oprosti, da sem te zvlekel v to. Hotel sem samo, da bi bilo kot nekoč.
Ampak preveč se je spremenilo. Zdaj sva različna.
Srce me boli. –Ne bodi žalosten, Danny.
Saj ni tvoj pravi brat. –Prej sva bila čisto usklajena.
Zdaj ti hočeš eno, jaz pa drugo. Ti bi šel desno, jaz levo.
Želim si, da bi oba hotela skupaj iti levo. Morala bi skupaj na levo.
Levo. Levo!
Si rekel, da je moj namišljeni brat? Pravi brat je!
Več strelov.
Cam!
Ne!
Ne.
Kdo ga je ustrelil? –Ne vem. –Je samo rama? Bo šlo?
Drek. Pizda.
Hudiča!
Vame bi streljal, pizdun? Jebi se! Ne streljaj vame!
Mene bi ustrelil, drekač? Ven iz mojega avta!
Cam, reši ga. Policaja si rešila, zdaj reši njega!
Samo še malo. –Cam, se drži?
Samo pripelji nas tja. –Brata imam rad. Razumeš?
Will, vzdrži. Ne premikaj se, prosim.
Will, bodi pri miru.
Tako. –Prosim, bodi pri miru.
To daj moji ženi. Prosim. Potrebuje ga.
Prav, bom. Zdaj pa me pusti delati.
Ne bosta mi ušla. –Ostani z mano. Will. Hudiča.
Mater.
Odpokličite jih. –Ne bodo ubogali. Izgubili so prijatelje.
Danny, peša.
Will. Ena, dve, tri. Pizda! V redu.
Ostani z mano. To delava za tvojega otroka.
Will! Ne, ne, ne. Daj, no.
Daj. Daj.
Štiri, pet.
Tja!
Triaža!
Cam … Drek.
Dve, tri, štiri. Ena, dve …
Ne pomaga. –Kako je z njim? –Umira. Šokirati ga moram.
Drek! Ne, ni mogoče. –Daj, Will. Srce bije vse počasneje.
Gremo, odpeljite me tja.
Daj. –Misli. Je v redu? –Vse poskušam.
Daj, Will. Ostani z mano, prosim.
Ostanite tukaj. –Zdaj ne morete tja. –Kaj se dogaja?
S–1 kliče S–3. Imaš čist strel? –Pripravljen.
Vidim tarčo.
Poročnik Dyle … –Okna so zatemnjena. Strel ni čist.
Poznam ga, lahko ga pregovorim. Dajte mi čas. –S–1 čaka. –Dajte mi to.
Danny, Anson. –Daj, Will. –Počakaj.
Konec je. –Razmisliti moram. –Ne vem, kaj naj naredim.
Zadnja priložnost. Govori z mano. –Kaj je to? –Danny …
Kaj je to?
Policijska pištola je. Glock. Je tvoja? Od kod se je vzela?
Si ga ti ustrelil?
Ti si ga ustrelil! –Ne. Jaz sem ga.
Lažeš. –Nisem vedela, da je Will. Odprla sem vrata in … –Kaj?
Žal mi je. –Ustrelil si ga? –Jaz sem ga.
Jaz sem ga, Danny! –Nakladaš. –Žal mi je.
Lahko bi bila že mrtva! –Žal mi je. –Policaj bi moral biti že mrtev!
Hotel vaju je rešiti!
Ti bi morala biti na nosilih. –Kaj se dogaja?
Konec je. Če ne prideš ven, ti bodo odpihnili glavo. –Izstopila bova.
Pred kamerami te bom počil v glavo.
Prav? V redu.
Razumeš? Skupaj bova umrla.
Si pripravljena? Pojdiva. Greva.
S–1, pripravljen. –Odstopite. Odstopite!
Čakajte na moj … Danny, ne morem jih zadržati.
Kaj bi rad, da naredim? –Ničesar ne naredi.
Roke imej pri miru.
Ustrelili te bodo, če ne boš … Zadnja priložnost je.
S–1, premikanje pri vratih. Zdi se razdražen. Mogoče lahko ustrelim.
Odpiram vrata! Vsi naj se umaknejo. –Ne streljajte.
Nazaj! –Govori z mano. Kje je tvoj brat? Kje je Will?
Mrtev je! –Ne morem ti več pomagati.
Takoj moraš priti ven. –Ukaži jim, naj se umaknejo!
Odpokliči jih, sicer jo bom ustrelil v glavo. –Ne morem ti več pomagati.
Ustrelite ga! –Misliš, da sem neumen?
Ne, ne mislim tega. Pridi …
Če jih ne odpokličeš, jo bom ustrelil v glavo.
Ne umikajo se in helikopterji še letijo.
Takoj pridi ven, jebemti.
Dovolj mi je. –Ustrelite ga! –Opravil sem, pizduni.
S–1, odpira vrata. Mogoče lahko ustrelim.
Prav imaš, Anson. Brat ni nič naredil narobe.
Bil je dober človek.
Ustrelite ga že! –Jaz pa nisem!
Ne! –Gremo, gremo. –Ne!
Naredite prostor za prevoz.
Will…
Will, žal mi je.
Nič mi ni. –Zelo si nam pomagala.
Sedi. Kaj se je zgodilo? –Ne vem.
Danny je rekel, da me bo ubil. Will ga je verjetno slišal.
Odpeljati ga morajo. –Cam, ni tvoj prijatelj. Nikoli ni bil.
Nisi odgovorna zanj. Zločinec je.
Danny?
Danny!
Dovolite.
Pregon je končan. Osumljenca sta na tleh.
Pogumna reševalka je na varnem.
Will! Naj mu kdo pomaga! –Gospa.
Will! –Pridite.
Ne pustite ga umreti! –Umaknite se za trak.
Will! Will! –Gospa, pomirite se.
Naj mu kdo pomaga! Will! Pomagajte mojemu možu.
Pozabi nanj. –Ne. Nisem dokončala dela.
Umrl bo! –Pomirite se. –Moj mož je. Prosim.
Stojte! To je prizorišče zločina. –Pusti me! Stran!
Will. Daj. Dobro. Daj, poglej me. Poglej me.
Tvoja žena je tukaj. Zmogel boš, Will.
Daj, saj bo šlo. Kaj vam je? Mojbog.
Kmalu bo na vrsti. –Kmalu bo mrtev. Pomagaj mi!
Kaj? Tvojemu partnerju je rešil življenje. Daj, Will. Saj bo.
Daj, Will. Dvigni se. Daj.
Dvigniva ga. Dajmo.
Naredite prostor!
Saj bo šlo.
Samo še malo.
Povej ženi, da mi je žal. –Sam ji povej.
Prevzemite. Ime mu je Will.
Bo preživel? –Ne vem.
Upam, da bo.
Videla sem vas na TV. Ugrabila sta vas. Zelo mi je žal. –Je že v redu.
Rešil me je.
Poskusite mu odpustiti.
Njemu na ljubo.
Živjo, cukrček.
Živjo, mali. Srček si.
Bo šlo?
Gospa, ne smete …
V redu je.
Kdo te je ustrelil?
Ta me je rešil.
Žal mi je.
Ljubim te.
Ne izpusti me.
REŠILEC
Prevod in priredba Vesna Žagar
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis
TEMELJI NA FILMU "AMBULANCEN"