Krig. Det förändrar en människa.
Det är ingen hemlighet.
Det är inget man kan dölja eller förtiga.
Det ställer dig mot dem du älskar.
Och gör dem till nåt du hatar.
Och när det gör det...
...börjar dödandet.
Vakter! Vakter! Helvete.
Kapten! Fasen också. Kapten!
Kapten, det kommer blårockar!
Kapten, det kommer blårockar. Kapten.
Kapten, det kommer 25 killar uppför den där kullen, och de är sura.
Tack, förvaltare.
SLAGET VID OLD RIVER LAKE ARKANSAS 1864
Vakna till, mannar!
Blicken rakt fram.
Vi kom inte hit idag för att förlora.
Vi kom hit för att driva de här rebellerna söderut!
Hela vägen tillbaka till gulfens grumliga vatten.
Låt inte rädslan styra er idag.
Nej.
Låt det vara den lugna tanken på att återvända hem till era fruar...
...och krama era söner och döttrar.
Då så, pojkar!
Vi har ett gäng svagsinnade blårockar bara ett stenkast bort.
De är färre än oss, de fryser och är rädda.
Låt det inte vara tanken på att sova i den kalla gyttjan...
...utan i en varm säng med rena lakan.
Det är ert jobb att ta deras liv från dem idag.
Den här skogen ska bli en kyrkogård för hedningarna från norr
som vill ta er gudagivna rätt från er!
Men viktigast av allt!
Minns segerns fantastiska sötma.
Ha allt detta i åtanke, så kommer vi att förgöra våra fiender idag!
Nu så...
...är det dags för dem att dö.
Kom igen!
Framåt!
Anfall!
Eld!
10 ÅR SENARE
En av Dakotorna, jag minns inte vilken.
Vi drack nog sex flaskor whisky den kvällen.
Ja! Kentucky.
Det var en i Kentucky. Om du vill hitta problem
så hittar problemen dig i Kentucky, det är bara så det är.
Jag svär, man behöver inte ens leta efter det.
Du är väldigt tyst, Karl. Är det nåt som är fel?
- Vet du vad jag hörde hela morgonen? - Nej.
Vad hörde du, Karl?
Din jäkla käft som glappade.
Det lät som om nån glömt smörja hjulet.
När jag trodde att du inte kunde bli mer värdelös kan du inte sikta heller.
Du skulle inte träffa ett björnarsle med en säck banjor.
Du kan inte jaga, och du kan inte snacka.
Du är så ful att du inte skulle få kyssa en grisrumpa, men ändå är du här.
En grinande jäkla dåre.
En imbecill. Du har ingen moral.
- Jag är ledsen, Karl. - Ja, jag vet det.
Precis som du är ledsen över alla horor i den eller den staden.
Jösses! Det är en kropp.
- Fan. - Vad är det här borta?
Vi har ju bara varit borta i en halv dag.
Karl...
- De har precis stuckit. - Jag har väl också en hjärna?
- Vad säger din hjärna dig nu, då? - Det här är svartfotsindianerna.
Och till segraren... går bytet!
- Jäkla hedningar! - Därför måste vi skojare hålla ihop.
Du har en böjelse för horor, och jag gillar att ta saker som inte tillhör mig.
Är det inte märkligt att de inte tog guldet? Vilka indianer gör så?
- Karl? - Vad är det?
De lämnade en säck med skalper.
Svartfotsindianer lämnar inte skalper i säckar.
Vad är det, Lonnie? Du ser ut att ha sett ett spöke.
Jösses!
Snälla... Snälla, döda mig inte!
Omge dig med goda män, om du är mån om ditt rykte.
För det är långt bättre att vara ensam än i dåligt sällskap.
Det var George Washington som sa det.
Han hade inte tyckt om vad du gjorde med horan i Fourteen Mile.
- Visa nåd! - Nåd ber man om vid pärleporten.
Det är mitt jobb att se till att du kommer dit i tid.
- Varsågod. - Tack.
När jag läser de här är de en månad gamla, jag läser om det förflutna, inte nutiden.
Ändå skickar jag efter dem.
Vet ni vad de kallade mig i St Louis
när jag berättade att jag skulle komma ut hit och starta gruvdrift
mitt i det här fientliga indianterritoriet
där banditer och stråtrövare är vanligare än älg och björn...
...och som är mer monster än människor? De sa att jag hade en dödslängtan.
"Självmordsbenägen" var termen de använde.
Men se på mig nu. Jag har en av de största guldgruvorna i världen.
Risk, mr Ransom. Ta den alltid, vad det än kostar.
Jag har aldrig varit en risktagare, mr Carrington.
Det är klart. Vem skulle annars komma och droppa en mans kroppsvätskor på mig?
Vore det nån annan hade jag låtit skära dem i småbitar direkt.
Män, sir.
- Ursäkta mig? - Mäns kroppsvätskor.
Plural. Som i... fler än en.
- Jag vet vad plural betyder. Vad menar ni? - Fyra mäns kroppsvätskor.
Droppa inte på mitt skrivbord, är ni snäll.
Jag hittade dem ute på vägen, de flydde från stan.
Som de flesta tjuvar gör i såna här situationer.
Jag trodde att ni skulle hämta tillbaka en eller två, men inte utan skador.
Ni är väl inte skadad?
Jag spillde nog med blod i kriget.
Jag försöker undvika bly när jag kan, sir.
Eller snarare, jag tar hellre en mans liv innan hans avtryckarfinger börjar klia.
Det gör det hela mycket lättare.
Det ser lite lätt ut för att vara huvuden i den. Vad väger ett huvud? Fyra kilo?
Jag har med mig skalperna, sir.
Och jag tror att vikten på ett mänskligt huvud, inklusive hjärna
är ungefär... fem kilo.
Den siffran har jag tagit från egen erfarenhet.
Ni är huvudjägare, Hollis. Ni ska ju ha med huvudena.
Det är så jag ska se att ni är en ärlig man.
Att ni inte dödar nån annan stackare för lite silver.
Hur ska jag annars veta vem ni har med er?
Tre av skalperna tillhör pojkarna som rånade din guldlast häromdagen.
Den fjärde är Lonnie Bixby. Han red tillsammans med dem.
Det var han som skar Ma Whitmans flicka samma dag som guldrånet skedde.
Nu så. Det är totalt 500 dollar var för de tre.
Och tusen för Bixby-grabben.
Han är värd dubbelt så mycket på östkusten, men jag nöjer mig med tusen.
Hör nu här.
Vad gäller min trovärdighet...
...så tror jag att det här kan tillfredsställa era tvivel.
Ni gör en verkligen aldrig besviken, Hollis.
Okej.
Jag betalar er för de tre...
...men ta upp den fjärde med Ma, eftersom det var hennes egendom som skadades.
Varsågod.
Vad är det här för bråk? Jag försöker göra affärer här.
För i helvete!
Ursäkta mig, sir. Men Gentry här trodde att han kunde stjäla från er.
Stäng dörren.
Alla tror att de kan stjäla från mig nuförtiden.
- Förklara. - Jag har ingen ursäkt, sir.
Men jag har en fru och ett barn att ta hand om.
- Mr Gentry, var det så? - Ja, sir.
Hur hjälper det dem att du stjäl från mig?
Jag antar att det inte gör det, sir.
- Tror du att jag är en förlåtande man? - Ja, sir.
Ja, sir. Generös och förlåtande. Det finns ingen som ni i trakten.
Du har tur. Ser du den långe drasuten här borta?
Hade inte mina män tagit dig så hade jag fått skicka honom efter dig.
Jag hade fått betala honom för att göra dig till ett varnande exempel
och hämta ditt huvud i en säck.
Hur hade det varit för din fru och ditt barn? De hade blivit hemlösa.
Din fru hade tvingats börja hora. Det vill du väl inte, mr Gentry?
Man efter man som ger sig på din stackars oskyldiga fru.
Vissa av dem gillar tydligen barn, har jag hört.
- Vilken hand skriver du med? - Högerhanden, sir.
- Håll fast vänsterhanden! - Nej, nej! Nej, nej!
Herre Jesus, nej! Nej!
- Jesus! - Okej, okej.
Sätt tillbaka honom i arbete. Han kan fortfarande vaska guld.
En sak till. Min gode man, om du försöker stjäla från mig igen
blir konsekvenserna outhärdliga.
Stäng dörren!
För fan, är de födda i en lada?
Jag vet inte om de här barbariska affärerna har distraherat mig
men jag har glömt hur man uppför sig. Sätt er, mr Ransom.
Jag är ytterst nyfiken.
Jag förundras över varför ni avviker från er yrkesmässiga titel.
Mina händer var kalla och min kniv var slö.
Jaha, ja.
Brutalitet kräver kreativitet i hårda tider.
Så kan man också se det, sir. Men som jag sa...
...så var jag utsatt för vädrets makter.
Ett jobb är ett jobb, mr Carrington.
Jag fortsätter skicka män till sin skapare om ni fortsätter betala silver.
Fast ett guldmynt eller två skulle jag inte tacka nej till.
Ja, men där har vi ett problem. Ni gör samma jobb
för mina underbart irriterande konkurrenter
som finns bara ett stenkast härifrån.
Ni förstår, jag har hört mycket om er, mr Ransom.
Många sägner.
Mer än man borde, med tanke på hur kort tid jag har känt er.
Historier om män i mitt yrke finns det mängder av.
Lita inte för mycket på sagor som berättas kring brasan.
Det brukar jag inte göra, men...
...nåt säger mig att det mesta som sägs om er är sant.
Som historien... från kriget.
När... en bror kämpade för att försvara friheten och den andra...
...slaveri. En av bröderna kände...
...ett sånt våldsamt svek att han mördade sin brors svarta fru.
Vi måste få er härifrån. Kom igen, sir.
...och att efter kriget jagade änklingen sin bror västerut
fast besluten att förpassa sin bror till helvetets lågor.
Vad säger ni om den historien?
Historier är historier, sir. För det mesta blir detaljerna suddiga.
Som jag sa...
...tro inte för mycket på det ni hör.
Hur mycket skulle det kosta mig att få era tjänster för mig själv, mr Ransom?
Ni sa det själv, sir.
Den här staden sträcker sig 22 kilometer över den rikaste floden i Västern.
Det råkar vara så att ni två girigbukar kom hit samtidigt.
Med all den här rikedomen kommer män som inte vill förtjäna den.
Nej, de tar den hellre.
Berätta nåt jag inte vet, är ni snäll.
Då så, sir. Precis som ni...
...är jag en affärsman.
Min affärsidé är att jaga rätt på de som stjäl från er.
Den enda skillnaden mellan oss
är att jag räknar i kilo, i kött och blod.
Ni...
...räknar i silver och guld.
Jag ger dem mittemot samma tjänst.
Om jag inte gjorde det... vore jag en dålig affärsman.
Ja, det kan jag respektera.
Ha en bra dag, sir.
Ska ni inte ta med er en av de här personerna
för att göra upp räkningen med Ma?
Det tror jag inte.
Hon litar på mig. Det gör ni också, snart.
Ja, gå ni. Vi ses snart, på min bekostnad.
Hälsa så gott till mina obetydliga konkurrenter.
Hör du!
Ser ni dåligt, mister? Ni höll på att knuffa omkull en dam.
Jag vet inte om jag skulle kalla dig dam, med en sån glappande mun.
Det ser ut som om du skulle behöva ett bad. Vad sägs om den synen?
Min syn säger att du kan behöva en läkare.
Dam, så fan heller.
Ser man på.
Titta vad katten har släpat in.
- Inga nya hål i dig den här gången? - Ur elden in i stekpannan, va?
Det är tvärtemot vad du sa. Ur stekpannan in i elden.
Jösses, Walter. Var kommer den där hjärnan från?
Kina?
- Djävulskvinna. - Hör här, nu.
Carrington har en säck skalper. Jag fick den där Bixby-grabben.
Ni hade tusen på honom här. Vad säger du om det?
Den där grabben kostade mig en vacker slant.
Han skar Betty så illa att jag fick skicka tillbaka henne till Kansas City.
Stackarn kommer att få sopa golv och få blickar från varenda kuk i närheten.
Betala mannen, Walter. Tusen jämnt.
Och du kan ta ett gratis rum och ett knull för kvällen, Hollis.
Ja, lägg dig ner en stund.
Lägg huvudet på en härlig kudde och vila
de där jäkla ögonen.
Du är den enda pålitliga mannen i mitt liv för tillfället.
Vad är jag då, slarvsylta?
Nej. Du är en guldsniffande skitstövel, Walter.
Och jag älskar dig för det.
Här har du.
Hur länge är du i stan?
Några dagar, tror jag.
Du måste prova våra nya lakan från San Francisco.
För i helvete!
Bill verkar vara igång igen.
- Ge mig en flaska av den goda sorten. - Tar du pengar av dårar, Bill?
Det är inte mitt fel att ingen av dem kan spela kort.
Kan jag hjälpa dig med nåt?
Han är en bra man, Bill. Oroa dig inte.
Jag vet precis vad han är.
Och jag är inte så förtjust i hans sort.
Vi vill ha tillbaka våra pengar, din fula gamla fuskare.
Säger du det?
Kallar ni mig fuskare också?
Nej, nej. Det är mina ord.
Alla vet att ingen vinner lika mycket som du.
Pojkar, jag vill inte ha nåt bråk här inne ikväll.
Hör här, grabben.
Jag är ledsen att du förlorade.
Men om du inte klarar av spelet, så spela inte.
Tack för det...
...men jag ska ha tillbaka mina pengar. Nu.
Nej, då.
Lyssna nu, din gamla stofil...
Vänta dig inget tack från mig.
Ma.-Walter.
Vi ses imorgon, Bill.
Ursäkta mig, sir.
Ma sa att ni kanske vill ha lite sällskap ikväll?
Vill ni hoppa i halmen lite? Det har varit långsamt, jag är inte öm än.
Jag är ren, mister. Jag lovar.
- Kan du några sånger? - Ja, jag kan några.
Sjung nåt för mig.
Nåt som är lika vackert som ditt ansikte.
Sjung, nu.
Han har åkt iväg
Han blir borta ett litet tag
Men han kommer tillbaka
Om han så får vandra tusen mil
Vem ska knyta mina skor?
Vem ska ta på min handske?
Och vem ska kyssa mina röda läppar
När han är borta?
Han har rest
Se då bort
Vart är ni råttor på väg i sån hast, frågar katten.
Vi vill inte ha problem. Fortsätt på er färd, mister.
Problem kastades i ansiktet i samma stund som du föddes, nigger.
Den jäveln sköt mig, kapten.
Jag förväntar mig detsamma av er om jag låg där med bly i magen.
Vi har guld här, kapten.
Jag sa ju att om ni reste västerut med mig så skulle ni bli rika män.
Och eftersom er rätt att hålla slavar har tagits ifrån er
lovade jag att ni fick döda så många ni orkade.
Det löftet har jag hållit!
- Ska vi vända söderut? - Österut.
Över Beartooth-bergen och in i Big Sky. Vi stannar där ett tag.
Ett av Carringtons ekipage har attackerats av banditer.
- Vart ska ni, mister? - Jag har jobb att göra nu.
Om ni vill komma tillbaka nån gång, gör det.
Det finns inte många män som ni. Hyggliga och så.
Ett helt skift med män slaktade och en dags guldranson stulen.
- Jag berättade vem ni var, sir. - Vad sa de?
De brydde sig inte, de sköt oss.
- Precis som i Kansas City. - Hur såg han ut?
- Berätta hur han såg ut! - Han var sydstatare, mister!
- Hur många? - Nåt dussin.
De sa att de var på väg till Big Sky.
- Få hit en läkare till den här mannen. - Vänta, jag pratar med honom.
Jag kan berätta allt ni vill veta om männen som dödade era pojkar.
Så historierna är sanna.
Mannen där ute har ett märke.
Ett märke som Everett Ransom satte på sina pojkar under kriget.
Om jag inte misstar mig satt ni bakom ett skrivbord då.
Så jag antar att ni har hört talas om min käre bror.
Ja, det har jag. Handlingarna han har anklagats för, eller begått
trodde jag bara ett monster var kapabel till.
Den känslan är ömsesidig, sir.
Fem tusen.
Ni får fem tusen dollar för att döda dem allihop.
De har nog fått lite försprång på mig nu.
Om jag ska fånga dem och ta med mig deras huvuden till dem
så behöver jag nån som kan terrängen.
Längst bort i utkanten av stan tar ni till vänster.
Där finns den bästa spåraren i stan.
Och blodet kommer att färgas av hedningarnas blod.
Må herren vara deras själar nådig.
Ser man på.
Har du kommit för att be om ursäkt, va?
Nej, jag letar efter en spårare.
Och du kan definitivt inte vara han.
Och om jag är det?
Rose!
Fortsätt med den där grytan.
Det finns bara ett skäl till att en huvudjägare knackar på min dörr.
Får jag komma in?
Bara för att du är snabb med kniven.
Och de här benen är gamla och blir kalla med dörren öppen.
Nästa gång du beslutar dig för att hjälpa en främling...
...så hugg honom i knivhanden, är du snäll.
Den jäveln kommer att försöka sticka mig i ryggen varje gång jag är i stan.
Kom till saken, då.
Jag behöver nån som kan ta med mig över Beartooth till Big Sky.
Kanske en dag, en vecka...
Jag kan inte lova ett datum för återkomsten.
Jag ser det i dina ögon.
- Vad är det? - Att jaga en man...
...är inte som att jaga ett djur.
Och du har inte för avsikt att återvända från jakten.
Om ni var ute efter en puma, en buffel, eller en grizzlybjörn hade jag följt med.
Men som jag sa igår kväll är jag inte så förtjust i er sort.
Det verkar inte...
...hedervärt.
Du förstår, jag har en dotter att ta hand om.
Och det är en sak om jag blir mörbultad av en buffel där uppe i snön...
Men att bli skjuten...
...för att jag hjälper en huvudjägare tjäna pengar och lämnar henne här?
Det skulle jag inte klara av.
Min fru skulle dra mig ner till Hades...
...om jag gjorde nåt sånt.
Så jag kommer inte att följa med dig, sir.
- Jag har inte sagt vad det betalar. - Det spelar ingen roll, jag säger nej.
Inte ens tusen dollar?
Jag följer inte med dig, mister.
Uppfattat.
Tack för att du tog dig tid.
Du kunde ha varit lite mer övertygande.
Din pappa hade bestämt sig.
Men ändå. Du kunde ha försökt mer.
Det hade inte tjänat nåt till.
- Ska du ändå åka? - Jag har ett jobb att göra, som sagt.
- Jag får klara mig. - Du klarar dig inte i tre dagar där ute.
Du kommer att bli skjuten eller bli vargmat.
Tusen dollar, eller hur?
Det var vad jag sa till honom.
Jag tar med dig, då.
Varför i hela friden tror du att jag skulle anlita dig?
Jag har varit uppe i de där bergen sen jag var sex år gammal.
Jag sköt min första grizzly när jag var tio, och släpade hit den själv.
Ingen annan är galen nog att hjälpa dig, med din dödslängtan...
Nej, sir.
Jag är den enda du har.
Och du skulle vara dum som en åsna om du inte tackade ja.
Kan du skjuta?
Skäller hundar?
Jag kan träffa en springande kanin på 50 meters håll.
Okej.
Jag ger dig 500 dollar.
För att jag är kvinna?
Är jag inte lika mycket värd som en man?
Nej, tack!
Tusen, som du sa. Annars kan du rida iväg och bli itusliten av vargarna.
Okej!
Okej, då!
Men dit vi ska kan vi inte ta med oss hästar.
Så du kanske vill börja packa upp det där.
De gick till fots härigenom, men de kanske hade hästar som väntade där nere.
De kan inte ha gått till fots så länge, eftersom de var så många.
Förmodligen inte.
Det är inte likt min bror att använda hästar.
De var i infanteriet i kriget, snabba som blixten.
Dessutom är hästar högljudda.
Din bror?
Det gör det hela intressant, eller hur?
Ni måste fira underbara tacksägelsehelger och jular.
Vad kan ni ha gett varann i julklapp?
Ett nytt ärr varje år?
Hur som helst. De har säkert inga snöskor, i alla fall.
Utan snöskor är de slöa som sniglar i några av områdena vi ska igenom.
- Säger du det? - Ja, sir.
Det kanske blir snabbare om vi tar den här vägen över.
Okej. Och vi är bara två.
De är ett dussin.
De kommer att stanna, jaga, laga mat...
Jag tror att vi tar in... en halv dag på dem.
Särskilt med de där... vad kallade du dem?
Snöskor.
Just det. De där sakerna.
Ser du det där?
Det kommer att trilla ner på oss snart.
Det var tur att vi hittade deras spår i snön och tog oss hit.
Hade snön fallit tidigare hade vi haft svårt att hitta dem.
- Jag tror att jag vet vart de går. - Vi kan väl fylla på när vi är här.
Ja, sir. Vi kan lika gärna slå läger.
Här? I det fria?
Ja. Solen går ner, vill du vandra runt i mörkret?
Är du rädd för nåt?
Det är inte jag som är rädd.
Jag ska berätta en hemlighet.
Det finns inga banditer på flera mils avstånd.
Om de inte är idioter.
Jaså?
Varför det, då?
Alla med lite vett vet att man inte stör Jonathan Carringtons affärer.
Vilket betyder att din bror är dummare än en oxe...
...eller så har han jäkligt stor stake.
- God natt, sir. - God natt.
Varför ville du så gärna vara min guide?
Jag menar... när en kvinna träffar en man
brukar hon laga middag och tvätta kläder åt honom.
Eller föda hans barn.
Men du kunde knappt vänta på att få komma ut och vara allt annat än en dam.
Är det ett krav att jag bevärdigar det med ett svar?
Skulle en dam göra det?
Skulle det äntligen kvalificera mig till att bli en dam?
Vilken jäkla argbigga du är. Du har attityd härifrån och till San Francisco.
Du har en lustig vana att återupprepa allt du säger.
- Ursäkta? - Återupprepa.
Ta om.
Det är en mansgrej. Ni är födda med begränsad hjärnkapacitet
så jag förväntar mig inte att du förstår så mycket av det jag säger.
Vet du vad? Du föddes bara med...
...bröst och attityd.
Du ser, du konstaterar det uppenbara igen.
Var har all den där uppkäftigheten sitt ursprung?
Ursprung? Stora ord.
Var gömmer du ordboken?
Du tar mig verkligen för en igendammad lykta, va?
Jag är inte ens säker på att lyktan är tänd.
Vi går tillbaka till min första fråga.
Varför är du här ute?
Är inte det uppenbart till och med för dig?
Jag har bestämt mig för att lämna Fourteen Mile, sir.
Det är inte rätt ställe för mig längre.
Vart drömmer du om att resa, då?
Det är ingen dröm.
Jag måste spara ihop 919 dollar till innan jag kan resa härifrån för gott.
Det här jobbet ger mig det jag behöver.
Pengarna ska ta mig till Chicago.
Chicago?
Det hade jag aldrig trott.
Jag vill gå under de stora byggnaderna som jag har hört att de ska bygga.
Jag vill...
...stirra ut över den stora sjön och se en solnedgång bortom den.
Jag vill shoppa på gatan som heter Michigan Avenue, och köpa en klänning.
På kvällen ska jag ha på mig den
på en restaurang som serverar italiensk mat.
Jag har till och med hört att de har ett krigsmonument i brons.
Det skulle väl vara fint att få se?
Kämpade du i kriget?
Ja, det gjorde jag.
Gjorde du hemska saker, sir?
Det var en vacker vision du har, Rose.
Jag hoppas att du får se allt det.
Nu avviker du från ämnet igen.
Vad är det du döljer?
Jag döljer inget.
Jag ser det, vet du.
Vad exakt är det du tror att du ser?
Allt det där hatet.
Där ser man.
Är det inte min lillebror?
Han verkar ha fått upp spåret.
Han kommer att ge sig på oss med allt han har, Tommy.
Vi klarar av honom. Smutsiga nordstatssvin.
Underskatta honom inte.
Han smyger sig på och stjäl din skugga om han får chansen.
Vi tar itu med honom när tiden är inne.
Vi fortsätter gå i natt. Snön täcker våra spår och ger oss lite försprång.
Jajamän, kapten. Jag säger till pojkarna.
Det här var familjen Garners vagn.
Det hände igår kväll.
Det var inte Everett.
Nej.
Det ser ut som ett krigsfölje av svartfotsindianer.
Måste vi oroa oss för indianer här ute nu?
Vita med hästar drar dem till sig.
De vill åt hästarna. Inga hästar, ingen uppmärksamhet.
Ett svartfotsfölje kan bara gå förbi om du inte har nåt av värde.
Fan.
Vad har du hittat?
Stanna där borta, du.
Säg inte åt mig var jag ska stå. Om jag vill...
Det är Megan Garner.
Tack.
Kära herre.
Vaka över flickan som är på väg hem nu.
Upp till dig.
Låt henne vara med sin mor och sin far.
Låt dem hitta den lycka de inte kunde hitta på jorden.
Tack... för att du stal dem...
...från det våld som förpestar våra liv.
I ditt namn, herre, ber vi.
Är du klar nu?
Du är en okänslig jävla knöl, vet du det?
Vi har sällskap.
Jag vet att du har en jäkla attityd
men det här är mitt område.
Håll dig bakom mig.
Och håll tyst. Uppfattat?
Vad vill ni?
Vi... slog bara upp läger.
På andra sidan bäcken.
Vi såg elden.
Vi försöker bara vara vänliga.
För fasen. Vi gillar alltid sällskap här ute i skogen.
Kom och sätt er vid elden.
Värm er.
Lämna era sorger bakom er. Kom igen.
Följ med, bara.
Slå er ner. Sätt er.
Värm er.
Vad tycker ni om vädret vi har haft?
Vad sa ni att ni gör här ute?
Jag eskorterar damen här över Beartooth.
Hon ska hälsa på sin far.
Kunde det inte vänta till våren? Det är otäckt med indianer på krigsstigen.
Flickan ville vara där till jul.
Hon är en envis en, den där.
Ni pojkar, då?
Vad har ni här ute i kylan att göra?
Vi letar efter några personer, bara. Vi tror att de kan vara här nånstans.
Har de gått vilse?
Det kan man säga.
Var du i armén?
Herrejösses, vi drar inte in politik i det här, pojkar.
Det är inget trevligt samtalsämne.
Det slutar alltid med skottlossning, vad jag vet.
Det är ingen fara, jag tror att vi alla är trevliga mot varann.
Har jag rätt?
Jag kämpade i blå uniform. Nordstaterna.
Och stolt över det.
Så du kämpade för de där jävla negrerna.
En otäck affär, det där.
Vad förde dig till buffelmarkerna?
Samma som alla andra, antar jag.
Jag gick från att kämpa för de blå...
...till att leta efter färgen guld.
Jag önskar att jag hade kommit tidigare. Jag blev fast i Yorktown.
Men jag träffade de här två där.
Ni, då?
Krigspojkar?
Nordstatarna försökte få tag i Yoke, men han stack ner en löjtnant.
Han lyckades komma undan snaran, hur har jag inte klurat ut än.
Vi började resa ihop under kriget.
Det blev affärer av det, kan man säga.
Vad menar du?
Ledningen på både syd-och nordsidan behövde få saker gjorda.
Saker av... våldsam natur.
Så vi hjälpte till där vi kunde.
Om nordstatarna inte kunde låta sina soldater söka igenom en stad
så gjorde vi det åt dem. Samma sak med sydstatarna.
Affärer är affärer i krigstid, fattar du?
En gång var vi nere i en liten stad i South Carolina.
Invånarna lastade varor till gråkapporna.
En nordstatsofficerare ville att vi skulle skaka om dem
och varna dem för att göra det.
De gömde vapen i höbalar, grävde ner ammunition
och förvarade mat i lador.
Det var ingen som räknades kvar i stan. Kvinnor, barn, gamlingar.
En kvinna kom fram till mig, en söt liten sak...
Hon hade en baby på armen. Babyn vägrade sluta gråta.
Den bara skrek och gnällde.
Den kanske ville ha mat, fan vet jag.
Hur som helst, kvinnan bara stirrade på mig.
Hon stirrade, som om hon kunde se rakt in i min själ, eller nåt.
Jag kände mig hemskt obekväm.
Ville hon att vi skulle ta med dem eller att vi skulle åka därifrån?
Jag fattade inte vad som hände.
Jag greppade det inte.
Några dagar tidigare hade jag hittat en fin pik
som låg i en hög av kroppar.
Jag drog fram den, den gjorde mig hemskt nyfiken.
Nån hade specialtillverkat den.
Istället för ett blad, som en vanlig bajonett, hade den här två.
Det verkade vara rätt.
Jag tog ut den ur bältet, stack den framåt...
...rakt genom den lilla och rakt in i hennes mamma.
Den där jävla piken var det bästa jag hittade under kriget.
Det gör lustiga saker med en.
Krig och sånt.
Du då, blårock? Har du några fina minnen från din tid i armén?
Jag har nog några minnen.
Men jag skulle inte kalla dem fina.
Vad tycker du?
Är inte det här det finaste du nånsin sett?
Jag har fortfarande blodfläckarna kvar, och allt.
Hör du, blårock!
Jag pratar med dig!
Vad är det?
Fick du kalla kårar utmed ryggen?
Kolla in det här, jag fick den där gamla blårocken att pissa i brallan.
Din jävel!
Det du gjorde där borta, mot den lilla flickan och hennes familj...
Det finns inte plats på vår herres jord för såna som du.
Nej, snälla mister! Ni har redan tagit min mandom, låt mig behålla livet!
Snälla mister, vi försökte bara tjäna vårt uppehälle!
Har du dödat nån förut?
Nej.
Det är väl en första gång för allt, antar jag.
Det är den här vägen de kommer på, men jag... hittar inte spåret, bara.
Hur vet du att de kommer där, då?
Det är det jag gör.
Där har vi ett problem.
- Vad då för problem? - Min bror tänker inte som du!
- Vill du prata om det? - Prata om vad då?
Att döda en man.
Det är ingen liten sak.
- Jag mår bra. - Det är klart att du gör.
- Men du är ingen mördare. - Jag dödade en man igår, eller hur?
Det är ett faktum.
Men det...
...var ett ögonblicksbeslut.
Du lät dina känslor ta över när du hörde historien om kvinnan och barnet.
Om det uppstår en annan situation...
...och du kan döda utan att känslor är inblandade...
...så kan jag slå vad om att du aldrig skulle trycka på avtryckaren.
Du förstår...
...du, du har ett samvete.
Du är ingen mördare, flicka lilla.
Och det är inte så illa.
Spår. Spår!
Jag sa ju att de kom den här vägen!
Vad fasen väntar du på?
Din bror eller pengarna kommer inte närmare om vi bara står här.
Herre, om jag inte skjuter henne när allt det här är över...
...så är det ett jävla mirakel.
Ledsen.
Vackert, va? Som liten lekte jag här, bakom stan.
Jag älskar den första snön.
Se upp för stenen där, mister.
Då var vi här. Staden Big Sky.
Vänta.
Skynda dig, då!
Stallen står tomma. Husen står tomma.
Jag älskar det. Det här är min favoritgata, tror jag.
Jag tror att vädret kommer att lätta snart.
Det ser ut så.
Det blir skönt. Vi kan gå hem och tända en brasa.
Vi kan värma oss vid brasan.
Kanske tvätta av oss, ordna lite middag.
Lätta på packningen.
Jag vet inte, vi kanske kan sova lite.
Titta, det finns ved utanför dörren.
Vilken tur. Vi behöver inte ens hugga den.
Hem ljuva hem.
Kom igen, mister. Vill du inte värma dig?
Imorgon går jag upp till Elk Flats och ordnar en tjur till middag.
Flankstek låter väl rätt gott?
Det låter nära nog perfekt.
Och du kan gå ett par kilometer ditåt, där finns en bäck du kan tvätta dig i.
Få bort stanken.
Vandring gör dig inget gott, mister.
Tänker du stå där eller kan du stänga?
Tack. Tack.
Våga varken andas eller röra dig. Annars skär jag upp dig som en fisk.
Upp med dig. Kom igen.
- Ta det lugnt. - Nu uppför du dig och släpper dina vapen.
Kom igen, nu.
En av dina släktingar vill hälsa på dig.
Se inte så förvånad ut att se mig.
Jag har alltid varit bra på att se dig komma på mils avstånd.
Vi hoppar över kallpratet och går direkt på affärerna. Det är ju det vi är här för.
Jag har funderat på vårt lilla dilemma hela morgonen.
Jag skulle kunna jaga dig tvärs över bergen
tills du blir trött, slår dig ner och skaffar ett liv.
Men sen minns jag. Hollis. Hollis Ransom.
Nej, han blir inte trött.
Och det var den sista tanken
som ledde mig till slutsatsen att jag helt enkelt borde...
...jaga rätt på dig och sätta en kula i dig.
För att få ett slut på det här tramset.
Men du är ju trots allt släkt.
Att skjuta dig känns inte så trevligt, eller hur?
Ser du vilken knipa du har satt mig i?
Jag trodde att du skulle hoppa över kallpratet.
Okej, då. Jag har bestämt mig.
Världen behöver inte din sorg längre.
- Ligg bara där och dö, lillebror. - Ja...
Herre Jesus. Kom igen.
Å, gud.
Okej...
Jag måste få dig tillbaka till stan.
Jösses, det kommer att bli infekterat.
Jag måste få ut dig ur den här dalen, Hollis.
Det var... det var första gången du sa mitt namn.
Kom igen, du måste hjälpa mig.
Kom igen.
Jag har dig.
Kom nu, kom.
Dö inte för mig, nu.
Okej, kom nu.
Okej, nu så.
Nu så. Här borta, Hollis. Är du redo?
Ett, två, tre.
Okej, vänta lite Hollis.
Okej...
Du får den här att bita på.
Okej...
Då sätter vi igång.
Jag måste göra illa dig en gång till, Hollis.
Jag är ledsen för det.
Den smutsiga jäveln har inte en skråma i huvudet.
Boss?
Jag har nyheter jag inte tror att du kommer att uppskatta.
Vad är det?
Jag kommer från där vi var förut.
Två fotspår och ett blodspår.
Det verkar som om din släkting har lurat liemannen.
Han vandrade ner till Big Sky.
Var tror du att han gömmer sig?
Jag slår vad om att han häckar i jaktstugan vid stallet.
Då så. Ni pojkar får gå och avsluta jobbet.
Hej, där.
Hur mår du, snabbskjutarn?
Som om jag har blivit skjuten.
Det var vaket av dig.
Min bror.
Va?
Allt mitt hat.
Det är för min bror.
Varför då?
Titta i min ficka.
En av våra slavar...
Rufus. Han fick en dotter.
Hon var bara några år yngre än mig.
Adeline.
Jag såg aldrig på dem annorlunda.
Förmodligen på grund av mamma. Hon behandlade dem som vita människor.
Det gjorde pappa så arg.
En dag gick Adeline och jag ut för att plocka äpplen.
Det var...
...jäkligt söta äpplen.
Adeline lutade sig fram och kysste mig.
Vi började gå till fruktträdgården ofta.
Vi höll det hemligt ganska länge.
Tills en dag...
...när kriget knackade på dörren.
Pappa var så stolt över Everett när han bestämde
att han skulle slåss för Sydstaterna.
Adeline och jag gick till fruktträdgården.
Jag frågade vad hon tyckte att vi skulle göra.
Hon sa:
"Vi rymmer, bara."
"Vi åker västerut. Vi reser bort från kriget och allt... allt hat."
Jag sa att hon hade rätt.
Vi skulle åka samma kväll.
Så jag kysste henne.
Jag gick för att packa mina saker.
Jag lämnade henne i fruktträdgården.
Men jag visste inte att min bror Everett satt uppe i trädet.
Jag kom tillbaka strax innan solnedgången.
Jag hittade henne hängd.
Jag begravde henne där, under trädet.
Jag hittade min häst
och jag red hela natten.
Till det första nordstatslägret jag hittade.
Jag skrev på och har haft en pistol i handen ända sen dess.
Efter kriget följde jag Everett västerut.
Hit till Montana.
Jag måste ju göra nåt för att överleva.
Och för att fortsätta jakten.
Och för att hitta honom.
Jag tror... att jag vande mig vid yrket.
Och glömde vad det var jag gjorde här ute.
Så sorgligt.
Jag hoppas att du kommer till Chicago.
Jag hoppas att du får allt du vill.
Jag hade inte tagit mig så här långt utan dig.
Jag vill att du ska veta det.
Du har fått feber.
Det blir en lång natt, men imorgon har den förhoppningsvis släppt.
Jag ska hämta mer ved till brasan.
Försök vila lite.
Fortsätt sova.
Här, kissen.
Hejsan, miss. Vad gör du här ute alldeles själv en sån här kall och mörk kväll?
Vad ser det ut som jag gör?
Hon kan slänga käft, den här!
Var är den där smutsiga huvudjägaren?
Han är inte här.
Han blev sårad och tog sig till stan. Jag stannade för att jaga älg.
Säger du det?
Då så.
Då gör det väl inget om vi kommer in och tar oss en titt, då.
Kom igen, släpp in oss.
Vill ni att jag sätter på lite kaffe?
Men för i helvete!
- Var fan är han nånstans? - Den jäveln måste vara här!
Jag sa ju det. Han blev sårad och gav sig tillbaka till stan.
Jag sa också att jag har jagat. Det är älgblod där ute.
Kaffe?
- Snyggt! Du har dödat en dörr! - Håll käften, din dumma jäkel!
Jag är ledsen att säga det, flicka lilla...
...men jag såg gentlemannen du har vandrat runt med bli skjuten idag.
Vad jag inte såg var ett andra blodspår från kullarna
som får mig att tro att du har dödat en älg.
Så...
...jag ställer bara den här frågan en gång till.
Och jag har dödat många flickor. Bra mycket sötare än du.
Var är han?
Kuksugare!
- Det var oväntat. - Vilka var de?
- Everetts pojkar. - Fan också.
När han märker att de inte kommer tillbaka skickar Everett hit allt han har.
Och vi är redo.
"Vi" ska inte göra nåt alls.
Du måste ta dig hem, Rose. Det är för farligt här.
- Jag tänker inte låta en kvinna till dö. - Det är uteslutet.
- Lyssna på mig, Rose! - Nej, du ska lyssna, Hollis Ransom.
Två är alltid bättre än en.
När skjutandet börjar kommer du att behöva ett par extra händer.
Och vi ska inte glömma...
...att du är skyldig mig tusen dollar. Jag lämnar dig inte ur sikte utan dem.
- Är det uppfattat? - Visst!
När skjutandet börjar är det bäst att du gör dig så liten du kan.
Är det uppfattat?
Ja, mister.
Då så. Du kan ta sängen.
Jag håller utkik.
Du behöver vila.
Jag behöver... hämnd.
Lägg dig, nu.
Kapten? Pickett och Tommy kom inte tillbaka igår kväll.
- Vad menar du? - Jag tror att vi kan ha förlorat två till.
Väck de andra pojkarna och säg åt dem att skaka blyet ur lederna.
- Vi har lite slaktande att göra. - Ja, sir.
God morgon, gamling.
Jag letar efter en grizzlybjörn till man med en söt liten jänta i släptåg.
Tack ska du ha.
Okej, pojkar.
Min bror är nog inte långt borta.
Vi vänder upp och ner på hålan och hittar honom.
Följ med mig.
Fan också!
Spring upp ditåt!
Var är Hollis nu, då?
Min bror har aldrig kunnat hålla en kvinna vid liv.
Nu så, dö nu. Somna in.
Everett!
Skynda dig!
Nu säger vi adjö, Rose.
Varje man här är värd långt mer än vad jag hade tänkt att betala dig.
Mer än tillräckligt för att ta dig till Chicago för att uppleva din dröm.
Men jag...
...kan inte lämna dig här, sårad.
Det här går inte att förhandla om, Rose.
Ge dig av tillbaka, nu.
Låt mig göra det jag måste göra.
Men lova mig.
Lova att du lever ditt liv.
Att du lever det som du vill.
Lova mig det.
Jag lovar.
Jag fick honom ordentligt.
Du behöver bara följa hans spår.
Tack, Rose.
För allt.
En plats så passande som någon, antar jag.
För Gud och alla hans änglar att bevittna.
Hon kämpade inte emot, vet du.
Hon visste vad som skulle hända. Det fanns inget hon kunde göra.
När snaran lades om hennes hals...
...och tårarna...
Tårarna bara trillade.
Och du, du var inte i närheten.
Hennes ögon sökte...
...hoppades att du skulle komma ut bland äppelträden.
Hon väntade på att du skulle rädda henne.
Jag minns fortfarande ditt ansikte den dagen.
Du var så jävla lycklig.
Jag kunde inte skaka av mig känslan att nån nigger
skulle stjäla min lillebror ifrån mig.
Det hade inte behövt bli så här, bror.
Vi ska ju hålla ihop.
Vi är familj!
Den gled runt hennes hals lika enkelt.
Lev med en nigger, och dö som en nigger.
Adjö, bror.
- Vem fan är du? - Jag heter Rose Gage.
Och jag är här för att inkassera mina pengar.
- Och vem är den här gentlemannen? - Ni vet vem det är, mr Carrington.
Det skulle väl vara några till, va?
Jag är ledsen att jag inte orkade bära med mig alla hit...
...men om ni vill ta en promenad ut i snön kan jag visa er de andra.
Nåväl...
...jag har lärt mig att i det här yrket är förtroende en förutsättning.
Jag betalar dig tusen dollar, trots att
det var Hollis Ransom som skulle komma med dem.
Fem.
Fem?
Ni ger mig fem tusen dollar, sir.
Jag lärde mig allt jag kunde av Hollis Ransom.
Det viktigaste var att hat kan sluka en man snabbare än en grizzly.
Hollis visste det, men valde att hålla det nära hjärtat.
Han ångrade aldrig valen han gjorde.
Han gav mig ett nytt liv.
Och för det...
...önskar jag att jag kunde tacka honom.
Kanske får jag chansen en dag.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
Översättning: Tilda Appelberg