‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Toate vidurile de Janet sunt goale,
‎dar vidurile de Janet Neutre ‎sunt cele mai goale.
‎Dnă judecător, ‎vă rog, nu anulați Pământul.
‎De ce? Sistemul e defect. ‎Ați demonstrat-o.
‎Vreau să-l resetez ‎și să mă întorc în biroul meu.
‎Sunt la sezonul trei din ‎Lege și dreptate ‎și e foarte bun!
‎Am văzut tot sezonul doi într-o zi.
‎Gândiți-vă câte realizări umane mărețe ‎ați elimina.
‎Operele lui William Shakespeare, ‎piramidele, pe Timothy Olyphant.
‎Asta doare.
‎Sunt 50 de galoane de bărbat, ‎într-o pălărie de zece galoane.
‎Îmi vine să...
‎Sunt judecătoarea, am luat o decizie,
‎o punem în practică ‎imediat ce găsesc aparatul.
‎Ce caut?
‎„Chestia judecătoarei de deschis garaj ‎și anulat omenirea.”
‎ZERO REZULTATE GĂSITE
‎Nu era în tine. Mai ai ceva de spus?
‎Astea sunt ultimele mele cuvinte. ‎Sfârșitul cuvintelor.
‎Da. Foarte plictisitor!
‎Pa!
‎Cine urmează?
‎Fundul cu coșuri al lui taică-tu, graso!
‎Interesant, pentru că, din câte știu eu, ‎nu am tată.
‎De asta sunt atrasă de figurile paterne ‎din serialele la care mă uit.
‎Bine?
‎Nu putem juca măgărușul la nesfârșit.
‎Mai încearcă! Fă-o să vadă lumina.
‎I-am arătat lumina. N-o interesează.
‎Pe de altă parte, ‎era de față când a fost inventată.
‎- Amice... ‎- Bună!
‎Știu că acum cauți metode ‎de a salva toate sufletele
‎care au trăit vreodată, dar...
‎s-ar putea să mai avem ‎doar jumătate de oră
‎și voiam să văd ce părere ai ‎despre... noi.
‎Bine.
‎Te iubesc.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Te iubesc! Tu mă iubești?
‎Da.
‎Bine.
‎Suntem în drum spre Binești.
‎Pari foarte sigur pe tine, ‎ceva atipic pentru tine, dar mă atrage.
‎Vrei să plecăm de aici?
‎Nu, dar îmi place încrederea ta.
‎Când ai o mie de versiuni ‎ale propriei persoane
‎în mai multe linii temporale,
‎unite și aduse instantaneu ‎în conștiința ta,
‎capeți un sentiment al clarității.
‎- Ai văzut Cuțitul Timpului? ‎- Da, l-am văzut.
‎Era tare.
‎Bine. Să salvăm omenirea!
‎Poate o Janet să-mi dea o tablă
‎și un exemplar din ‎Ordinary Vices, ‎de Judith Shklar?
‎Și poate niște covrigi calzi.
‎Dacă e să murim, ‎vreau să am burta plină de covrigi calzi.
‎CAPITOLUL 49
‎Înainte să încercăm ‎să modificăm complet viața de apoi,
‎are cineva un motiv pentru care ‎judecătoarea să nu anuleze Pământul?
‎Pentru că ar fi aiurea.
‎S-ar putea să ne trebuiască ‎mai mult de atât.
‎Nu vrei să-l notezi măcar?
‎Bine.
‎L-ai notat sau doar ai mâzgălit?
‎Bine. Trebuie să gândim la un nivel măreț.
‎Ne trebuie un sistem pentru viața de apoi
‎pe care să-l accepte Locul cel Bun ‎și Locul cel Rău, iar asta pare imposibil.
‎Prostii! Compromisul e mereu posibil.
‎Eram în Portofino cu Bruno Mars, ‎LeBron James și dr. Ruth Westheimer...
‎Nu avem timp, scumpo!
‎Bine. Pe scurt, LeBron a reușit ‎o traheotomie,
‎melodia a câștigat mai multe Grammy-uri ‎și toată lumea a fost fericită.
‎Acum vreau să aud povestea.
‎Nu, ai dreptate. Să ne concentrăm!
‎În eseul „Cruzimea pe primul plan”,
‎Judith Shklar afirmă ‎că ar trebui să considerăm cruzimea
‎un defect principal al societății.
‎Scuză-mă, ești pe role?
‎Da!
‎Le am de la Disco Janet.
‎Mulțumesc.
‎Tare!
‎Iată care e ideea ei.
‎Cineva vinde o țigară cu iarbă
‎și e închis într-o pușcărie periculoasă ‎mulți ani.
‎Infracțiunea nu e crudă, dar pedeapsa e.
‎Asta e o problemă.
‎Mie-mi spui!
‎Am fost închis o săptămână ‎pentru că am furat un hotdog.
‎O mașină în formă de hotdog.
‎Am furat un Wienermobile.
‎Asta e problema cu actualul sistem.
‎Dacă nu ai o viață exemplară,
‎ești torturat cu brutalitate pe vecie.
‎Cruzimea pedepsei
‎nu se potrivește ‎cu cruzimea vieții trăite.
‎Fiți atenți la răsucirea asta!
‎Trebuie să găsim un sistem
‎care va produce ‎cât mai puțină cruzime și suferință
‎celor care nu le merită.
‎E o problemă de dreptate.
‎E sexy când vorbești ‎despre conceptul filozofic al dreptății.
‎- Vrei să plecăm de aici? ‎- Da.
‎Nu, continuă.
‎Vidurile lui Janet cea Rea sunt oribile.
‎Oprește muzica!
‎Da. Am uitat.
‎Mai tare!
‎Dacă omenirea o ia de la zero
‎și, după milioane de ani de evoluție, ‎oamenii sunt mai răi?
‎Dacă inventează rap rockul mai devreme ‎și devine singura muzică?
‎Vreți să aveți o lume de Limp Bizkit
‎condusă de împăratul Kid Rock?
‎Nu e problema mea.
‎Asta e.
‎„Actualizare software”?
‎Nu. Anulează!
‎De ce face asta acum?
‎Ce computer idiot!
‎ZERO REZULTATE GĂSITE ‎BRAVO, TÂMPITO
‎Bine. Ne vedem în viața următoare.
‎Înainte să mă faceți bilă,
‎pot să fac o afirmație ‎care să rezume ce simt?
‎Cred că știu ce urmează.
‎Disco Janet, e rândul tău.
‎Super!
‎Ce mai căutați aici?
‎Duceți-vă la Mindy, beți o bere călâie
‎și așteptați-mă să vă elimin.
‎Mai puțin tu, frumusețe.
‎O să am mereu loc pentru tine.
‎Stai puțin... asta e.
‎Sunt de acord.
‎Chidi să se cupleze cu judecătoarea, ‎și scăpăm de probleme.
‎Eu am făcut-o deseori.
‎Se numește Înțelegerea Jacksonville.
‎Nu. Casa lui Mindy.
‎Eleanor spunea că trebuie ‎să existe un Loc Mediu,
‎pentru cei cu vieți medii. Asta e soluția.
‎Facem Locul Mediu a treia variantă.
‎Sigur că da!
‎Dacă ai un scor negativ pe Pământ:
‎„Scuze, ai dat-o în bară. ‎O să-ți fie turtit penisul.”
‎Dacă ai peste un milion ‎de puncte... distracție!
‎Iar cei aflați între extreme ‎au parte de propriul Cincinnati.
‎E mai puțin crud decât actualul sistem, ‎dar nu e grozav.
‎Ar putea fi cea mai bună soluție, ‎în situația dată.
‎Să încercăm să convingem șefii.
‎Bună!
‎Credeam că sunteți mai puțin veseli ‎știind că se sfârșește universul.
‎E greu să nu te bucuri ‎când ai iaurtul ăsta delicios.
‎Am luat câte un pic din fiecare aromă.
‎Așa am o gură plină de compromis.
‎- Ai dreptate. ‎- Bine zis!
‎Gura!
‎Bună!
‎Gura!
‎Acum sunt încrezător.
‎Scuze, dar nu avem mult timp.
‎Avem o idee nouă legată de împărțirea ‎oamenilor în viața de apoi...
‎Ne place. De acord.
‎Nu vreți s-o auziți?
‎Nu. Dacă e ideea voastră, sigur e bună.
‎- Da. ‎- Au acceptat. Să ne bucurăm de victorie.
‎Să-l convingem și pe Shawn.
‎Mă ocup eu.
‎Am făcut-o pe dr. Ruth ‎să nu-l dea în judecată pe Bruno Mars
‎pentru drepturile asupra ‎lui „Uptown Funk”, mă descurc și acum.
‎Spune-mi povestea pe drum.
‎Cine nu atinge pragul ‎pentru noul Loc Mediu
‎e al tău.
‎Locul cel Rău va avea destui oameni ‎de torturat.
‎Recunosc, e logic
‎și-mi place că acceptați ‎o ofertă de rahat,
‎iar noi nu schimbăm nimic.
‎Ce naiba... Mă bag!
‎- Serios? ‎- Nu!
‎Chiar m-ai crezut?
‎În 20 de minute ‎omenirea va dispărea pentru totdeauna.
‎- Și? ‎- Locul cel Rău va fi golit.
‎N-o să mai ai pe cine tortura ‎miliarde de ani. Toți pierdem.
‎Știu, dar uite care-i chestia.
‎Nu-mi pasă că pierdem toți, ‎dacă pierzi și tu.
‎Shawn, ascultă glasul rațiunii!
‎De ce?
‎Nu s-ar fi ajuns aici ‎dacă nu te prosteai tu
‎cu cartierul tău și cu ideile tale noi.
‎Ideile noi sunt scârboase. Îmi fac greață.
‎Shawn, erai tare, dar te-ai schimbat.
‎O să scriu un discurs malefic ‎pentru când se va termina.
‎O să fie foarte lung.
‎Stai puțin!
‎Ce făceam?
‎Vă spun eu ce făceați, ‎rupeați ringul de dans!
‎Nu, căutam telecomanda aia tâmpită.
‎Ritmurile astea disco contagioase!
‎Stați puțin!
‎Avem o idee nouă, Shawn e aproape convins.
‎Dacă vorbiți dv. cu el, ‎poate acceptă o înțelegere.
‎Eu sunt neutră.
‎Sunt judecătoarea. Îmi pasă ‎doar de corectitudine și imparțialitate.
‎Melodia asta îmi place la culme.
‎CE CAUȚI, IUBIRE?
‎Chestia de șters omenirea.
‎Salutare, patinatoare!
‎Nu te opri!
‎Următoarea!
‎Chiar și pentru un demon, ‎Shawn e un dobitoc.
‎Știu ce trebuie să-i oferim ‎ca să se răzgândească.
‎Ce?
‎Ceva ce-și dorește. ‎Când ne dăm seama ce e, ne-am scos!
‎N-are rost.
‎E atât de hotărât să ne bată, ‎că e dispus să ardă universul.
‎Nu avem ce să-i oferim.
‎Ba e ceva ce vrea.
‎Cruzime.
‎Să-i oferim asta.
‎Salut! Spărgeam și eu câte ceva.
‎- Ce faceți? ‎- Fii atent, demonule.
‎Știm că vrei să pierdem.
‎Ne oferim să pierdem permanent.
‎Dacă o lași pe judecătoare ‎să creeze un Loc Mediu...
‎ne poți tortura pe noi patru veșnic.
‎- Serios? ‎- Da.
‎E problema clasică a troleibuzului.
‎Unul dintre băieți detonează ‎o bombă împuțită în troleibuz,
‎ca restul găștii să poată buzunări ‎oamenii când fug.
‎E greșit, dar, într-un mod ocolit,
‎ai ajuns la concluzia bună.
‎Îți dau un pont legat de torturarea mea.
‎Nu mă prinde aspectul mod.
‎Poți să mă iei și pe mine.
‎Nu m-aș suporta știindu-vă acolo jos, ‎fără mine.
‎E o decizie grea.
‎Mi-ar plăcea să vă bag păianjeni în fund.
‎Dar ar fi miliarde de funduri ‎fără niciun păianjen!
‎Ce-ar fi dacă toți morții ‎ajung în Locul cel Rău
‎și pot să vă torturez pe toți?
‎Sună bine.
‎Nu, tonților!
‎Deja e așa, ‎doar că suntem torturați și noi.
‎Am făcut o propunere.
‎- Nu negociați? ‎- Are dreptate.
‎Corect ar fi
‎să cedăm tot mai multe lucruri ‎pe care le vrem, unilateral,
‎până când demonul e fericit.
‎La dracu'!
‎Dacă e să pierdem, ‎măcar să alegem cum o facem.
‎Să găsim o idee complet nouă, ‎care face universul mai bun.
‎Amin! Măcar așa ‎vom putea ține fruntea sus.
‎Planul ideal trebuie să fie gata ‎în zece minute.
‎Acesta e momentul decisiv.
‎Tot ce am îndurat,
‎mai multe vieți pe Pământ, ‎viețile de aici,
‎lecțiile de etică,
‎călătoriile în cele mai îndepărtate ‎colțuri ale vieții de apoi,
‎totul s-a întâmplat ‎ca să fim aici, împreună,
‎cele mai bune versiuni ale noastre,
‎pentru a rezolva cea mai grea problemă ‎în ultima clipă.
‎Frumos discurs! Mai avem doar nouă minute.
‎Chidi, poți s-o faci?
‎Ce ai spus acum, ‎„cele mai bune versiuni ale noastre”,
‎mi-a dat o idee.
‎Se pare că a fost un discurs frumos.
‎Nu era nici în tine.
‎Mai am un lucru de spus.
‎- Nu... ‎- Nu mă las păcălită iar.
‎E foarte hotărâtă.
‎Ai mai rămas doar tu.
‎Vrem să vă prezentăm o idee.
‎Nu mă interesează, prăjină.
‎Cum s-o convingem, dacă nu ne ascultă?
‎Dacă nu rămâne aici, duceți-vă voi acolo.
‎Data trecută n-a mers grozav.
‎N-a fost fantastic,
‎dar în două minute mă transformă în bilă, ‎așa că încercați!
‎O să fim toți...
‎- ...tu iar? ‎- Nu cred.
‎Chestia aia ne-a schimbat pe toți.
‎Dar, dacă judecătoarea nu voia ‎să ne asculte aici,
‎ce te face să crezi ‎că o să ne asculte acolo?
‎Știu un lucru care-i va atrage atenția.
‎CHESTIE DE ELIMINAT OMENIREA ‎ASCUNZĂTOARE
‎Ce tâmpiți!
‎Fir-ar!
‎Cum de m-am lăsat păcălită?
‎Luați loc!
‎V-am spus, nu mă interesează.
‎Dați-mi un motiv pentru care v-aș asculta.
‎Bine.
‎Iată-l!
‎Doamnă!
‎Mi-ai făcut un Olyphant?
‎Ar trebui să-i ascultați. ‎Așa mi se pare corect.
‎Probabil că ai dreptate.
‎Bine jucat, Janet!
‎Nu mă deranjează să privesc ‎un peisaj atât de frumos.
‎Ar trebui să-l chem pe Shawn.
‎Fir-ar...
‎Abia convinsesem cățeii să urce în tun.
‎Bine.
‎Aveți cuvântul!
‎Problema cu viața de apoi
‎nu e doar că e crudă, ci și că e finală.
‎Ai o șansă pe Pământ ‎și, indiferent de contextul vieții,
‎ajungi undeva, de obicei în Locul cel Rău, ‎pentru totdeauna,
‎fără șanse de izbăvire.
‎Cartierul meu era clădit să tortureze ‎oameni, dar i-a făcut mai buni.
‎Vrem să creăm un sistem ‎care să aibă acest scop,
‎un sistem ‎care să le dea oamenilor o șansă.
‎Interesant!
‎Explicați-ne!
‎Asta facem. Calmează-te!
‎Timpul petrecut pe Pământ nu va fi un test ‎pe care-l iei sau nu,
‎ci va fi un curs, ‎iar testul se dă în viața de apoi.
‎Prima parte rămâne identică.
‎Îți trăiești viața, faci câteva greșeli, ‎multe greșeli,
‎până când oamenii spun: ‎„E prea mult chiar și pentru Florida.”
‎Dar tu nu-i auzi, ‎pentru că ai căzut în mlaștină
‎încercând să desenezi sigla Taco Bell ‎pe o țestoasă.
‎Am încheiat.
‎- Ba nu... ‎- Ba nu!
‎Abia am început.
‎Când mori, ai un total de puncte,
‎dar, în noul sistem, ‎acel număr are rol de raportare,
‎pentru a stabili cât de greu ‎sau cât de ușor e testul.
‎Scuze, încerc să recuperez.
‎Cine creează testele?
‎Un arhitect din Locul cel Bun ‎și unul din Locul cel Rău vor colabora
‎pentru a realiza un scenariu ‎în care-ți înfrunți defectele morale.
‎Egoismul lui Eleanor, impulsivitatea ‎lui Jason, nehotărârea lui Chidi,
‎incapacitatea mea de a purta haine mod.
‎- Nu ăsta... ‎- Știu că am și alte defecte,
‎dar ăsta e unul mare.
‎Testul poate fi orice.
‎Poate ți se spune ‎că ești în Locul cel Bun,
‎dar tu știi că e o greșeală.
‎Poate că pare viața ta obișnuită
‎sau o versiune stranie a vieții tale.
‎Ți se oferă multe provocări.
‎Te descurci sau dai greș, ‎dar, la final, ești evaluat.
‎Și arhitecții explică ‎unde ai greșit, ce ai făcut bine,
‎apoi ești resetat și o iei de la capăt,
‎iar și iar până îți iese bine.
‎- În noul... ‎- Stai!
‎Dacă sunteți resetați, ‎memoriile vă vor fi șterse.
‎Cum o să învățați ceva
‎dacă trebuie s-o luați mereu de la zero?
‎Ai dreptate, Timothy Olyphant.
‎- Spune-mi Tim. ‎- Bine.
‎În noul sistem, vei păstra o vagă amintire
‎a ce ai învățat în sesiunile de evaluare.
‎Acea informație, ce ai făcut bine ‎și ce nu, rămâne în tine, ca...
‎Ca o voce în mintea ta
‎care te ajută să devii ‎o versiune mai bună a ta.
‎Asta m-a ajutat. Mulțumesc.
‎Dacă li se oferă destule șanse,
‎oamenii vor face destule alegeri bune ‎pentru a ajunge în Locul cel Bun,
‎poate că unii n-o vor face,
‎dar măcar toți primesc o șansă.
‎Stai puțin! ‎Ce fac demonii mei în timpul ăsta?
‎Am milioane de monștri de lavă ‎care ar rămâne fără slujbă.
‎Pe gâtlejul cui o să mai toarne lavă?
‎Vestea proastă e că s-a terminat ‎cu lava pe gât și cu turtitul penisurilor.
‎Atunci, ce le facem la penisuri?
‎În principal le ignorați.
‎Auziți și voi. Nu sunt nebun, nu?
‎Nu, e o întrebare corectă.
‎Tu de partea cui ești?
‎Eu nu sunt implicat în lupta asta.
‎Vreau doar să mă lămuresc.
‎Shawn, veți avea slujbe.
‎Arhitecții vor ajuta la crearea testelor.
‎Demonii vor juca roluri,
‎ca în cartierul meu.
‎Mai știi cât te-ai distrat ‎jucând rolul judecătoarei?
‎Nu știu... Credeți că o să meargă?
‎Deja a mers, într-un fel.
‎Chidi s-a ales cu 800 de versiuni ale lui ‎înghesuite simultan în suflet.
‎E un om nou. E mult mai tare.
‎Îmi plăcea și vechea versiune, ‎dar nu atât de mult.
‎Nu e vorba doar despre el.
‎Când am început în primul cartier,
‎eram doar o tabletă cu o vestă frumoasă,
‎dar uitați-vă la mine acum.
‎Pot să țin patru oameni în vidul meu
‎și să-l creez pe Timothy Olyphant ‎cât ai clipi.
‎Resetările m-au făcut ‎o ne-persoană mai bună ca niciodată.
‎Oamenii ar trebui să aibă aceeași șansă.
‎Ce zici?
‎Nu!
‎Credeam că o să reușiți.
‎A fost o adevărată plăcere, scumpule.
‎Am ascuns telecomanda cât mai departe, ‎dar mai avem câteva secunde.
‎Îmi pare rău.
‎Unde s-a dus Shawn?
‎Nu te obosi. Se joacă cu noi.
‎Știu. Asta îmi dă speranțe.
‎A trebuit s-o mai fac o dată, ‎înainte să dispară tot.
‎- Ce-mi oferi acum? ‎- Nimic. S-a terminat.
‎Era ultima noastră idee.
‎Bine.
‎În curând, dragii tăi oameni vor dispărea.
‎Da. Păcat!
‎Felicitări! Ai câștigat. ‎Ne vedem peste un miliard de ani.
‎Când oamenii vor evolua din nou, ‎o să lupt iar cu tine, trădătorule!
‎Da, știu.
‎De asta am zis: ‎„Ne vedem peste un miliard de ani.”
‎Stai!
‎O să-mi țin discursul malefic.
‎Dacă vrei...
‎„De la începuturile timpului,
‎binele și răul au dus o luptă furioasă, ‎născută din...”
‎E aiurea dacă nu ripostezi.
‎Cum de n-ai alt plan? Mereu aveai unul.
‎Ce e, Shawn?
‎Bine.
‎Mă faci să recunosc.
‎Lupta cu tine e cel mai distractiv lucru.
‎Știi și tu.
‎Când scoți primul ochi ‎cu tirbușonul, spui:
‎„Nu pot să cred că mă plătesc ‎să fac asta!”
‎Dar a trilioana oară spui: ‎„Mai bine mă făceam profesor.”
‎Iar tu prinzi drag de oamenii tăi ‎și ceva...
‎ceva s-a schimbat.
‎Mă distram iar.
‎Nu sunt pregătit să se termine.
‎Știu.
‎E greu când se termină ceva, ‎dar, într-un fel sau altul, s-a sfârșit.
‎Întrebarea e ce urmează.
‎Ți-am ascultat discursul la Demon-Con. ‎Știi că sistemul e stricat.
‎Dacă mergea bine, ‎nu-mi acceptai primul experiment.
‎Să încercăm o metodă nouă.
‎Împreună.
‎În sfârșit.
‎Pentru ultima oară, ‎eu, judecătoarea vieții de apoi...
‎O clipă.
‎Nu pot să cred!
‎Nu pot să pun capăt omenirii
‎fără să mă frece toată lumea la cap?
‎- Ce e? ‎- Shawn ne-a acceptat propunerea.
‎- Serios? ‎- În principiu, da.
‎- Mai sunt lucruri de pus la virgulă. ‎- La punct.
‎La punct. Scuze, obiceiuri vechi.
‎Dar cred că putem găsi o soluție.
‎Fiți atenți!
‎- Jason! ‎- Nu.
‎Scuze.
‎Bine...
‎Presupunând că modificăm viața de apoi ‎după acest plan,
‎cu ce începem?
‎Nu te uita la mine. ‎Eu sunt doar omul cu ideile.
‎Subtitrarea: Robert Ciubotaru