‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎La finalul primului an în viața de apoi,
‎care e principala voastră amintire?
‎Prieteniile nemuritoare create?
‎Problemele depășite împreună?
‎Ziua în care totul era din ciocolată?
‎Aia a fost o zi super!
‎Am mâncat o bomboană Reese's Peanut ‎Butter Cup și era doar din ciocolată!
‎V-au mai rămas doar câteva ore ‎din primul an,
‎așa că faceți cât mai multe fapte bune ‎pentru ceilalți
‎până la miezul nopții. ‎Pentru orice eventualitate.
‎Știu. O să scot asta.
‎Sunt puțin obosită. Mai lăsați-mă!
‎Filmul ăsta, mai puțin partea în care ‎Eleanor dă de gol întreg experimentul,
‎va rula înaintea petrecerii de diseară.
‎Apropo, tema e ‎A trecut un an, ‎mai e o infinitate.
‎Codul vestimentar ‎e cravată neagră londoneză.
‎Asta înseamnă cravată neagră ‎Knightsbridge, nu Kensington.
‎Sau, Doamne ferește, West Brompton.
‎Îți poți imagina?
‎Nu.
‎lmediat după miezul nopții, pentru ‎a-mi reseta capacitatea de procesare,
‎îmi voi mânca sălbatic copiii.
‎Vă sfătuiesc să nu vă uitați la mine.
‎Am înțeles. La petrecere ‎încercăm să adunăm multe puncte.
‎O să sugerez să țină toasturi ‎despre ceilalți,
‎să-și sărbătorească evoluția, ‎să-și demonstreze creșterea personală...
‎Omenirea e salvată!
‎Încă o zi. Să încheiem în forță!
‎Pentru asta, așa cum știți, ‎am învățat magie umană.
‎Tare!
‎Mă gândeam...
‎Nu, Magnificul Dr. Presto ‎nu va da un spectacol.
‎- Haide... ‎- Magia e penibilă mereu,
‎dar mai ales aici, ‎unde există magie reală!
‎Am un contraargument, uită-te în buzunar.
‎În celălalt.
‎Fir-ar să fie! Scuze, e în buzunarul meu.
‎Tare!
‎Știi ce? Poți da un spectacol.
‎- Serios? ‎- Da, m-am răzgândit
‎după treaba cu buzunarul.
‎Grozav!
‎- Ești rea. ‎- Da.
‎CAPITOLUL 46
‎Abia aștept seara asta!
‎Și toți arătați splendid,
‎ați putea lucra la garderobă, la Met Gala.
‎Apropo de Met Gala, ‎mai știi imaginile de supraveghere
‎cu Solange și Jay-Z certându-se în lift?
‎Am învățat să citesc pe buze, fata striga:
‎„Nu-i corect! Eu voiam să apăs pe buton.”
‎Da, nu era atât de spectaculos ‎pe cât se așteptau unii.
‎Salut! Am jucat o partidă bună azi.
‎Să închid ușa asta. ‎Nu vreau să mă urmărească mingile.
‎De ce?
‎Brent, schimbă-te, ‎să ajungem la petrecere.
‎Stați puțin!
‎Janet mi-a dat asta...
‎Smoching la cutie.
‎Era s-o concediez pe Janet, ‎dar a devenit mult mai capabilă.
‎Încă nu plecăm. Trebuie să vă arăt ceva.
‎E rezultatul a luni de observații.
‎Știu că o să mă credeți nebună...
‎Nu, de ce am crede asta?
‎Dar ceva nu e în regulă cu cartierul ăsta.
‎Și e vorba de oamenii din camera asta.
‎Ce nebunie! Suntem la final,
‎dar nu știm care e rezultatul.
‎Janet, e vreo șansă ‎să arunci o privire în obelisc?
‎Să vezi tabela magică?
‎Există o șansă, da.
‎Una la 970 de trilioane.
‎Hai să încercăm!
‎N-a mers.
‎Vin imediat.
‎În mare parte sunt optimistă, ‎dar aș vrea un semn concret
‎că Brent a evoluat în bine.
‎Un moment în care dă peste cineva
‎și spune sincer: „Scuze, e greșeala mea.”
‎Aș ucide pentru un: ‎„Scuze, e greșeala mea.”
‎Cu cine să mă frec ‎pentru un „Scuze, e greșeala mea”?
‎Panica în momente cruciale
‎e specialitatea mea.
‎- Nu ceda! ‎- N-o s-o fac.
‎Dar... Mă știi.
‎Pe Pământ nu puteam nici să joc un joc, ‎dacă nu știam că înving
‎sau îl mituiesc pe arbitru,
‎iar, dacă pierdem, o să mă înfurii rău.
‎Încă o zi!
‎Respectăm planul, nu facem nimic radical.
‎Dar am putea face ceva... magic.
‎Trebuie să încetezi!
‎Are dreptate.
‎Am avut bănuieli legate de locul ăsta ‎din prima azi.
‎În ultimele luni am adunat date,
‎iar acum sunt sigură.
‎Ceva e dat peste cap.
‎Mie nu mi-ai spus nimic, dulceață.
‎Îi spui „dulceață”?
‎Primesc foarte multe informații deodată.
‎Adunam dovezi.
‎Nu voiam ‎să compromit integritatea procesului.
‎Ce romantic!
‎Uite ce știu...
‎Eleanor și Michael pun ceva la cale ‎și noi suntem subiectul.
‎Sunt 300 de oameni în cartier, ‎dar, nu știu cum,
‎ei își petrec tot timpul ‎vorbind cu cei șase oameni de aici.
‎Dar cu cine altcineva să vorbească?
‎Cu Șort Stupid Cathy?
‎Ce ai cu ea?
‎Pe bune... șort? „Cathy?” ‎Dar ce nu am cu ea!
‎Jianyu, te simți bine? Ai transpirat.
‎Nu, e bine.
‎Mereu transpiră când meditează.
‎El îi spune „transpi-tație”.
‎Nu, el nu vorbește, așa că eu îi spun așa.
‎Sunt prietenă cu Sting.
‎Nu mai suport!
‎Știu ceva și nu mai e doar „bârfă tare”, ‎a devenit „al naibii de relevant”.
‎Da, o fac.
‎Nu e Jianyu! ‎Îl cheamă Jason și e aici din greșeală.
‎Chidi l-a ajutat să se ascundă ‎și să devină un om mai bun.
‎Știam și eu asta, evident.
‎E momentul să recunoști.
‎Bună, Simone! ‎Jason Mendoza, Jacksonville, Florida.
‎Hai, Jags, evident.
‎Ce să mai spun despre mine...
‎M-am născut într-o piscină...
‎Nu mi-ai spus nimic despre asta, Rățoi.
‎„Rățoi”? Trebuie să mă așez. E prea mult.
‎Am jurat că nu spun,
‎iar respectarea promisiunii e un principiu ‎de bază al eticii deontologice.
‎Ce romantic!
‎Bine, să presupunem că unele lucruri ‎sunt ciudate aici. Care e teoria ta?
‎Nu știu.
‎Poate că ăsta nu e Locul cel Bun.
‎Poate e un test.
‎Cred că e un fel de experiment.
‎Suntem studiați într-un mediu închis.
‎Simone, gândește-te logic!
‎Suntem în paradis.
‎Avem aer curat, munți, pe Janet.
‎Da, unii dintre noi au mai puțin de 1,77 m
‎dar, în rest, totul e perfect aici.
‎Ba nu.
‎Jason e dovada.
‎Dacă ai nevoie de mai multe dovezi ‎că nu e Locul cel Bun
‎înseamnă că nu e singurul ‎care n-are ce căuta aici.
‎Are dreptate. Și știu ce spun.
‎Pentru prima oară, ‎sunt disperat să te ascult.
‎La început am vorbit cu Mike și Eleanor,
‎care au zis: „Nu spune nimănui,
‎dar există un loc mai bun, ‎Locul cel Mai Bun,
‎iar tu o să ajungi acolo, ‎amigo.”
‎Nu cred că ți-au spus ‎„amigo”.
‎Trebuia să rezist un an, era un test
‎pe care l-am luat cu brio.
‎La miezul nopții ‎iau primul Escalade de aici.
‎- Brent? ‎- Da?
‎- Mai gândește-te. ‎- Bine.
‎Cum să ajungi tu în Locul cel Mai Bun?
‎Ar trebui să fii unul dintre cei mai tari ‎oameni din univers.
‎E logic. Nu știu ce să spun.
‎Cum spunea prințesa Kate,
‎după ce am fost la cumpărături în Ibiza:
‎„Sunt multe de despachetat.”
‎Să lăsăm grijile deoparte ‎și să ne distrăm!
‎Nu!
‎Trebuie să aflăm ce se petrece aici.
‎Mergeți la petrecere, ‎dar fiți cu ochii în patru.
‎Am o misiune specială pentru noi.
‎- Eu... ‎- Ce bine!
‎Dulceață și Rățoi anchetează cazul.
‎05:32:09 ‎PÂNĂ LA SFÂRȘITUL ANULUI UNU!
‎- Cum merge? ‎- Senzațional.
‎- Ba nu. ‎- Da, e groaznic.
‎Simone știe că locul ăsta nu e ce pare.
‎A adunat dovezi luni întregi.
‎Deci timpul petrecut cu Brent ‎și activitățile de grup...
‎Erau o prefăcătorie.
‎Îl studia. A studiat tot.
‎Trageți o carte!
‎- Da! ‎- N-avem timp.
‎Subiecții s-au prins.
‎Știu că se petrece ceva ciudat ‎și ar putea distruge experimentul.
‎Nu!
‎Scuze, a fost neintenționat.
‎Ce?
‎Nu e nimic aici. Ai găsit ceva?
‎Doar niște versuri scrise de Michael.
‎„Asta e o poezioară ‎scrisă la Groovy City în gară
‎Deschide-ți mintea de cristal ‎și o să te simți ca la bal.”
‎Asta mă face să cred că suntem în iad.
‎Am încercat să-ți demonstrăm teoria, ‎dar degeaba.
‎Chidi, sunt atâtea dovezi că mint! ‎Cum de nu le vezi?
‎Eleanor mi-a spus că e primul ei cartier.
‎Poate că au făcut simple greșeli.
‎Mi-a spus și alte lucruri ‎care vreau să fie reale.
‎Ce lucruri?
‎Era ceva despre noi.
‎Cum de tot ce fac se destramă la final?
‎Primul experiment, acum, ăsta.
‎N-am apucat să scriu decât jumătate ‎din „Trenul violet spre Groovy City”.
‎- Nu mai am inspirație. ‎- Concentrează-te!
‎Nu putem să pierdem tot în ultima clipă.
‎Am un plan nou, fără toasturi.
‎Nu facem nimic
‎și sperăm că reușitele de până acum
‎pot masca dezastrul jenant care am ajuns.
‎Cum fac Facebook sau America.
‎Bine? Sună bine? Michael?
‎Nu putem ști ce înseamnă asta ‎pentru experiment.
‎Nu cred că putem fi precauți. Am un plan.
‎E riscant, dar ar putea fi singura ‎modalitate de a-i duce unde trebuie.
‎Aveți încredere în mine?
‎Da, dă-o naibii! Mă bag, orice ar fi.
‎- Eu aș băga oricând ceva. ‎- Avem încredere în tine.
‎Atunci, aveți încredere... ‎în Magnificul Dr. Presto!
‎Nu poți scoate jobenul ‎după ce ne ceri să avem încredere în tine.
‎Suflete-pereche?
‎Asta a spus Eleanor că suntem?
‎Da. Tare, nu?
‎Mie așa mi se pare. ‎Crezi că e tare, puternic, veșnic?
‎Chidi, îmi placi mult, ‎dar nu cred că suntem suflete-pereche.
‎Pentru că eu nu cred în așa ceva.
‎Da.
‎Da...
‎- Nu? ‎- Gândește rațional!
‎Nu e ciudat că i-a spus ‎doar unuia dintre noi asta?
‎E bizar? Da.
‎Înseamnă că motivele lui Eleanor ‎sunt îndoielnice?
‎Da.
‎Dar sugerează asta că nu era sinceră?
‎Da. Bine, încep să te înțeleg.
‎Ce înseamnă asta?
‎De ce lipsesc Tahani și Jason?
‎De ce avem emoji-uri? ‎Unul e Tipul Petrecăreț.
‎Asta e bine, nu? E prietenos.
‎E mai bine decât cel cu termometrul, ‎pisica furioasă sau caca zâmbitor.
‎Hai la petrecere,
‎până nu ne simt lipsa Eleanor și Michael.
‎Bun plan. Să ne sărutăm!
‎Scuze, mă gândesc la treaba ‎cu suflete-pereche.
‎- Hai! ‎- Bine.
‎Doamnelor și domnilor... ‎Nu pot să cred că spun asta.
‎DUPĂ UN AN, URMEAZĂ INFINITUL!
‎Magnificul Dr. Presto!
‎Mulțumesc. Știu că unii dintre voi ‎nu cred în magie...
‎Cred în anumite lucruri magice.
‎leri, au mâncat o acadea ‎care le-a permis să vorbească cu păsările.
‎Bine, dar asta e magie pământeană,
‎care e mai grea. Dacă nu înțelegeți asta,
‎eu o să vă schimb părerea.
‎Hai! Era o bancnotă de un dolar, ‎acum sunt patru monede.
‎„Să vă schimb” părerea?
‎- Michael, sunt trei monede. ‎- Poftim?
‎Trei monede.
‎Trei. E și mai greu!
‎Mulțumesc.
‎Poți să-i faci să aplaude mai tare?
‎Reacționează la ce văd.
‎Ați găsit ceva?
‎Da, dovada că doar noi patru ‎suntem cei frecați.
‎Dar n-avem dovezi că e un loc rău
‎sau că Michael și Eleanor sunt ticăloși,
‎așa că nu e cazul să suferim încă.
‎Sunt de acord. E bine aici.
‎Dacă nu ajungeți în Locul cel Mai Bun,
‎vă pun o vorbă bună. ‎Aveți cărți de vizită?
‎Brent, am nevoie de un voluntar. ‎Vino încoace!
‎Scoate-ți ceasul și pune-l în pălăria mea.
‎Nu, e Rolex. ‎Asta poartă și Richie Sambora.
‎Ai grijă!
‎lar acum, Magnificul Dr. Presto...
‎îți va transforma...
‎Nu!
‎Brent, mă auzi?
‎Dacă te ajută asta cu ceva, ‎ai un porumbel în buzunar.
‎Nu mai contează.
‎Brent, îmi pare foarte rău. ‎Cred că am greșit trucul cumva.
‎Rezistă! O să te scoatem de acolo.
‎Așa să faci!
‎Vă dau în judecată! Vă iau tot.
‎Bine.
‎Vă rog să vă retrageți. ‎Vă anunțăm când sunteți în siguranță.
‎Voi trei stați cu ochii pe Brent.
‎Încercăm s-o reparăm de la distanță, ‎folosind tehnologie de ființe eterne.
‎- Tahani, Jianyu, căutați o sfoară. ‎- Bine.
‎Ce facem? Coborâm sau așteptăm sfoara?
‎Niciuna, ne cărăm naibii de aici.
‎S-a deschis o gaură către iad ‎și l-a înghițit pe unul dintre noi.
‎Nu-mi pasă unde suntem. ‎Găurile uriașe sunt rele, să mergem!
‎Sau găurile uriașe sunt rele
‎și, dacă cineva cade în una, ‎încerci să-l ajuți.
‎Nu mi-e frică.
‎Țip ca să știți că sunt bine. ‎Sunt foarte curajos.
‎Sper să funcționeze. ‎Tocmai am confirmat că îi mințim.
‎A fost o idee proastă? ‎Dacă a fost o idee proastă?
‎Nu, a fost o idee bună.
‎- Putem auzi și părerea altcuiva? ‎- Vorbesc serios.
‎În fotbal nu ai niciodată succes ‎așteptând fluierul final.
‎Se numește apărare preventivă.
‎Nu-ți asumi riscuri, ‎încerci să-ți conservi avantajul.
‎Dar apărarea preventivă ‎nu previne decât o victorie.
‎E mai bine să încerci ceva.
‎Jason, ai fost... coerent.
‎Scuze, n-am vrut.
‎E un plan bun, Michael.
‎Să sperăm că au devenit un grup ‎și îl salvează pe Brent,
‎mă cheamă, iau trenul și pleacă de aici.
‎Am greșit aruncându-l pe Brent?
‎Putea să cadă Chidi. Sau un pui de panda.
‎Sau niște gogoși. Toți iubesc gogoșile.
‎Brent a fost alegerea bună.
‎Nu e greu să-l salvezi pe Chidi,
‎pentru că e genial și bun,
‎cu un fund din care ricoșează o monedă. ‎Știu, pentru că am făcut-o.
‎L-am aruncat pe Brent ‎pentru că nu au motive
‎să-l ajute, fiindcă Brent e oribil.
‎Brent e opusul gogoșilor.
‎- O toaletă plină de broccoli. ‎- Cam așa.
‎Brent e o toaletă plină de broccoli.
‎Dar, pentru că e oribil,
‎dacă-și riscă viața ca să-l ajute, ‎primesc multe puncte.
‎E o tentativă disperată.
‎E riscant, ‎dar, dacă ne iese, câștigăm meciul.
‎Două analogii reușite la rând!
‎Mă tem că e un demon în costum de Jason.
‎Chiar suntem în iad?
‎N-am avut o viață perfectă pe Pământ, ‎dar am muncit din greu.
‎Ai râs de oameni pe care nu-i cunoșteai.
‎Ai dreptate, ‎pentru că tu ții mereu să ai dreptate.
‎Ești partea de jos a unei pizza?
‎- Pentru că m-am ars? ‎- Ai mereu dreptate!
‎Dacă e iadul, știu de ce sunt aici.
‎Am băut mult lapte de migdale,
‎în ciuda impactului negativ ‎asupra mediului.
‎Oriunde am fi, nu vreau să fiu aici ‎când ceasul ajunge la zero.
‎Poate e singura noastră șansă.
‎Nu plec fără Brent.
‎Crezi că el ar pierde timpul salvându-te?
‎Poate... dacă Elle Macpherson ar fi aici ‎și ar vrea s-o impresioneze
‎sau dacă aș fi un prinț ‎care să-i ofere o recompensă...
‎Nu asta e ideea. E un om într-o groapă.
‎E de datoria mea să-l ajut. ‎Nu contează ce ar face el.
‎Te contrazic.
‎Dacă faci un experiment științific ‎de o mie de ori
‎și obții același rezultat, renunți.
‎Brent a avut o mie de șanse ‎să fie un om bun.
‎O dată a fost atât de rău, ‎că i-ai dat un pumn.
‎Când am făcut asta, ‎credeam că eliminarea lui din grup
‎însemna că-și va căuta alt loc în paradis.
‎Dar situația s-a schimbat. ‎Nu-l pot abandona.
‎Ei bine...
‎îți respect poziția.
‎Și eu, pe a ta.
‎Știu că totul e înfricoșător acum,
‎dar trebuie s-o spun.
‎A fost cea mai plictisitoare despărțire ‎din câte am văzut.
‎Chidi, revino-ți!
‎- Are balta pește. ‎- Brent!
‎00:25:14 ‎PÂNĂ LA SFÂRȘITUL ANULUI UNU!
‎00:10:01 ‎PÂNĂ LA SFÂRȘITUL ANULUI UNU!
‎- Unde sunt? ‎- N-au chemat un tren.
‎- Or fi luat Escalade-ul lui Brent. ‎- Asta e bine.
‎lmportant e că grupul a rămas unit.
‎- Poate să ne ajute cineva? ‎- „Ne”?
‎Geniul ăsta a încercat să mă ajute, ‎dar a căzut.
‎- Credeam că ești deștept. ‎- Pe bune?
‎Se pare că nu sunt un grup unit.
‎Grupul s-a rupt în două.
‎Ne ajutați? Pietrele sunt foarte ascuțite.
‎- Mi-e frică. ‎- Mie nu.
‎- Lăsați-ne un pic! ‎- Cred că am încurcat-o.
‎- S-a terminat. ‎- Nu!
‎Nu mă dau bătută. ‎Joc doar jocuri în care câștig
‎și l-am jucat pe ăsta, deci câștigăm.
‎- Nu e logic. ‎- Taci! Ce știi tu?
‎Totul, dar continuă. Îmi place energia ta.
‎Mai avem opt minute, mai încercăm.
‎Ce putem face? Am aruncat totul în aer.
‎Nu putem s-o facem iar.
‎Un lucru știu sigur,
‎poți arunca un lucru în aer de două ori.
‎Are dreptate.
‎Mai avem o șansă.
‎Ne pare rău pentru chinul vostru.
‎Avem câteva întrebări.
‎Unde sunt John și Simone? Nu-i găsim.
‎Au plecat. Nu știu unde s-au dus.
‎Tipic! Ticăloși neloiali.
‎S-au străduit cu tine,
‎dar nimeni nu poate să-ți fie prieten.
‎Știi ce s-a întâmplat?
‎Erau invidioși ‎pentru că mă duc în Locul cel Mai Bun.
‎Au luat-o razna.
‎Nu te duci acolo!
‎Nu înțelegi? Te torturează. ‎Ne torturează pe toți.
‎Pentru că ăsta e Locul cel Rău.
‎Nu pot să cred că te-ai prins!
‎Are dreptate? Ăsta e Locul cel Rău?
‎Da. Are dreptate!
‎- Dar a mers bine o vreme. ‎- Da.
‎Nu există Locul cel Mai Bun?
‎- „Nu există Locul cel Mai Bun?” ‎- Nu.
‎Brent, nerod mare și alb! ‎Să nu te schimbi!
‎Să îi anunțăm că veniți.
‎- Da. ‎- O clipă! Unde?
‎În adevăratul Loc cel Rău.
‎Ne lasă să ne jucăm un pic cu voi,
‎dar acum veți ajunge...
‎Și, credeți-mă...
‎e mult mai rău.
‎- Bravo! ‎- Să sperăm că merge.
‎Mai avem doar un minut.
‎Ce întorsătură!
‎Parcă e dintr-un roman cu Chip Driver.
‎- Lasă-mă în pace! ‎- Sunt într-o criză.
‎- Ești singurul meu prieten adevărat. ‎- Nu-ți sunt prieten. Nu-mi placi.
‎- Dar m-ai ajutat. ‎- Da.
‎Pentru că am un cod moral ‎care mă obligă să-i ajut pe toți.
‎Dar tu n-ai ajutat pe nimeni, ‎pentru că nu-ți pasă de alții,
‎deși toți ar trebui să facem măcar atât.
‎Să ne pese un pic de cei din jur,
‎dar tu nu poți.
‎Ce vrei să spui?
‎Ești un om rău.
‎- Poți s-o faci! ‎- Hai, tâmpitule! Mai repede!
‎Ba nu.
‎Nu sunt un om rău.
‎Nu sunt. Sunt un om bun.
‎Fir-ar!
‎Nu.
‎Chidi, orice s-ar întâmpla... ‎Trebuie să-ți spun asta.
‎Bine?
‎Îmi pare foarte...
‎Eleanor m-a rugat să-i aduc asta ‎imediat ce se termină experimentul.
‎Știți cum se spune.
‎E ora zero pe undeva.
‎Subtitrarea: Robert Ciubotaru