KURSK: PREKLETSTVO GLOBINE
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Miša, to je novi svetovni rekord.
Mama! Mama!
57 sekund sem zdržal! –Super!
Čas je za spanje. –Ne.
Pozno je.
Miša!
Miša, ni smešno.
Pridi. –Ne grem spat!
Mihael, ujemi ga.
Ne grem spat. Ne grem spat! Ne grem!
Ne grem spat! –Ne.
Miša!
Pridi sem na kavč.
Kavč!
Dobro. Sita sem tega.
Poljubi mamico. Utrujena je.
Pojdi v posteljo! –Ne grem!
Miša!
Te ni poklical? –Ne.
Pizdun.
Šele en dan je minil, ampak …
Moral bi že poklicati, ne?
Dober dan. –Poveljnik.
Dobro jutro.
Samo to imam. –Hvala, Sergej.
Vesel bo.
Žal mi je, ničesar nismo dobili iz Moskve.
S čim bomo živeli?
Če bi vedel, bi sam živel s tem.
Vsaj naloga vas čaka. Dodatek za plovbo boste dobili.
Ki nam ga ne bodo izplačali.
Pavel! Iti moramo.
Sergej nam je dal 800. –Še je dodala.
Kaj je? –Še je dodala!
Rekla je vse s seznama, drugače me bo ubila.
Še štiri zaboje vodke. Pet zabojev piva.
18 zavitkov papirja, balone in penino. Sranje!
Potem odpovej.
Ali se poroči z mano, namesto z njo. –Kje je naš denar?
Kaj? –Kdo ima naš denar? –Anton.
Še zdaleč ni dovolj.
V redu bo. –Oleg!
S sabo bi se poročil. –Utihni!
Resno.
Odlična soproga bi bil. –Molči, Oleg! –Daj mi seznam.
Tole rabimo.
Tu je denar, malo manjka.
Ampak.
Pozabi. –Naslednji teden bom plačal. –Seveda.
Ali najpozneje dva tedna pozneje. Prisežem. –Dobiš, kolikor plačaš.
Najboljši prijatelj se bo poročil.
Končali smo. –Ste resni? –Ja, smrtno resen. –Ne morem verjeti.
Mihael. –Hej! –Mihael nikar.
Vidite tole?
Kaj pravite na to?
Podmorniška ura.
Rabite še kaj? Obleko, suknjiče,
spodnje perilo.
Dobro.
Super!
Krasno. –Dobro izgleda.
Srečna bo. –Dobro.
V imenu Očeta in Sina in Svetega duha. Amen.
Lahko dobimo vodko?
To pijačo smo plačali z mojo uro.
Bomo začeli z večerjo ali počakamo?
Kje imaš uro? –Brez skrbi, dolga zgodba.
Vsi smo goli. –Kaj ste naredili?
Prodali smo ure. –Pa ja ne!
Zakaj ste jih prodali? –Za tole.
In tole in tole. Za to. Zaradi vsega.
Resno? –Ja, vse smo kupili.
Hvala vam. –Prosim.
Oleg, kaj se dogaja? Jokaš?
Poglej ga, joče.
Joče! –Ne jočem!
Zakaj jočeš? –Saj ne.
Tak si kot mama. –Pojdimo jest.
Oleg! –Ne joči, še jaz se bom zjokala.
Oprosti. –Pijan sem.
Oleg, nehaj.
Uživaš? –Za mojo soprogo.
Ne vem, mogoče nas zbližuje jalovost tega kraja,
toda nedvomno smo eno.
In nocoj sta Pavel in Daria eno.
Kot Pavlov najboljši prijatelj …
Glej, kdo zdaj joka. –Utihni!
Jaz? Kaj sem rekel?
Kot Pavlov najboljši prijatelj bi rad nazdravil
Pavlu, Dariji
in šestim otrokom, ki jih bosta dobila
in ki bodo skrbeli za strica Antona, ko bom star.
Na zdravje!
Jaz bi nazdravil Dariji.
Kot lahko potrdi moja draga Tanja,
življenje mornariške soproge še zdaleč ni lahko.
Življenje v severni floti je še težje.
Predstavljajte si, da si še Pavlova soproga.
Povrh vsega!
Predstavljajte si to trpljenje!
Ampak se znajdemo.
In ko je najhuje? Kaj naredimo?
Mornarska zaveza,
tu je moje srce, moja roka.
Mornarska zaveza,
tu je moje srce, moja roka.
Mislim, da je čas,
da še enega zvrnem.
Mornarska zaveza,
tu je moje srce, moja roka.
Dve, tri, štiri,
pet, šest, sedem, osem.
Devet, deset, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17,
18, 19, 20!
To!
Moj najboljši prijatelj si. –Vem.
Čestitam. Deset let sreče.
Dvajset, ne deset!
Pridi, ljubi. –Kaj je?
Kaj je? Kaj počneva?
V sosednjo sobo greva.
Nehaj.
Ga čutiš? –Ja.
Lepo spi, ljubi moj.
Lepo spi, večna ljubezen.
Dobro jutro!
Zdravo. –Jutro, poveljnik.
Jutro, poveljnik.
Pripravljen na ribolov? –Kako si?
Poveljnik, kaj boste vrteli na televiziji? –Nekaj resnega.
Čakaj! –Počasi.
Uspeli smo.
So začeli?
Aleksej, kaj se dogaja?
V formo se moraš vrniti. –Molči!
Aleksej, kako si?
Tu smo bili. In v Moskvi.
Glej. –Pusti glasbo.
Super!
Pavel!
Si še poročen? Po 24 urah?
Za zdaj je v redu. –Sreča, da je tolerantna.
To je torej Debela punca? –Ja.
Teče.
Je jezna? –130 stopinj. V dovoljenih mejah.
Ni jezna, je pa razdražena.
Reaktor na četrtino moči.
Temperatura in pritisk normalna.
Levi in desni turbo generator delata.
Glavni motorji pripravljeni.
Pogonska posadka pripravljena. Preverjanje pred izplutjem.
Opravljene in prenesene manevrski posadki. –Paziti moramo hidravliko.
Dobro. –Preverjanje instrumentov? –Opravljeno. Vse je v redu.
Kursk bo izplul! Pohitite!
Počakajte me!
Adijo!
Hitreje, hitreje!
Adijo! Pohiti!
Adijo! –Adijo, očka!
Hvala.
Prihaja. Pazi.
Admiral na palubi!
Prosto. Kava.
Razmaknite fregate.
In vnesite smer. Sever 16,5.
Razumem.
Moram vse sam? –Ne, admiral.
Veličasten prizor, ne?
Pred 20 leti smo imeli na taki vaji trikrat več ladij.
Zdaj jih je pol v suhem pristanišču.
Dve tretjini podmornic režejo za staro železo.
Se spomniš Kutuzeva? Moje prvo poveljstvo.
Odstranili so izstrelke
in zdaj dostavlja meso in zelenjavo v bazo na Poljarniju.
Če Američani napadejo,
jih lahko s Kutuzeva obmetavajo z zeljem.
Vseeno je izjemno.
In več kot dovolj za sporočilo sovražniku.
Zdaj se moramo le odločiti, kdo so naši sovražniki.
Komodor Russell.
Namestnik prvega častnika podmornice. –Hvala.
Kaj novic o ruskih vajah?
57 plovil na gladini in tri podmornice.
Oskar 2, Kursk, je izplul iz Vidajevog ob 7.20.
Zvoki? –Tiha in nevidna.
Torej razred Oskar.
Hvala bogu, da Rusi nimajo več denarja za kaj takega.
Tajfun se vsaj sliši, da se ne zaletimo vanje.
Neverjetno, da so Rusi to nekoč počeli vsako leto.
Jutro. –Dobro jutro.
Je admiral Gruzinski na terenu? –Na morju je in poveljuje ladji.
Ga poznate? –Srečala sva se.
Lovila ribe in pila.
Ja, jaz sem spil preveč.
Torej admiral Gruzinski.
Kateri adut skrivaš v rokavu?
Izvoli. –Hvala.
Dežurni častnik, na 28 metrov gremo.
Smer 085.
Ko ujameš tok, gremo na 20 vozlov.
28 metrov, 085, 20 vozlov.
Seznam orožja? 24 izstrelkov SS–16, 21 torpedo L–55
in en HP torpedo za vajo.
Debela punca? –Ja.
Stanje? –Stabilno.
Ne maram HP-jev. Ceneni so in nevarni.
135.
Nimam ure.
Vesel bom, ko se bom poslovil od nje.
Pozor!
Prosto!
Vaja bo imela tri faze.
Izstrelitev poskusnega izstrelka. Izstrelitev poskusnega torpeda.
Vrnitev v bazo, ne da nas opazijo.
Stanje reaktorja? –Oba reaktorja delata.
Oborožitev?
Poskusni torpedo je stabilen.
Notranja temperatura pa je malo višja.
To kaže na iztekanje vodikovega peroksida.
Vzeto na znanje. Znebili se ga bomo, ko nam odobrijo.
Še kaj?
Ne. –Žarčenje?
Cev je pripravljena. Pripravite se na polnjenje.
Poveljnik, temperatura raste.
142 in raste.
Nujno sporočilo. Govoriti moram s kapitanom.
Kapitan tu.
Kapitan, poskusni torpedo se jezi. 142 stopinj in raste.
148. –Zdaj je 148.
Prosim za dovoljenje, da ga izstrelimo pred dovoljenjem.
Smo še pod pragom okvare? –Smo, kapitan.
Čez 7 minut bomo imeli dovoljenje.
Nismo na položaju. Zavračam zahtevo.
Razumem.
Po pravilih gremo.
152.
Molite.
Nisem vernik.
Zavarujte oddelke!
Zaprite vse ventile!
Kaj je? –Zavarujte prednjo pregrado.
Zavarujte vrata pregrade! Zaprite vse ventile!
Most, tu 7. oddelek. Sprejem.
Zakaj ne odgovarjajo? –Ker so mrtvi.
Tiho! –Zakaj se ne dvignemo?
Kaj misliš? –Tišina!
Most, tu 7. oddelek. Sprejem.
Most, tu 7. oddelek Sprejem.
Poveljnik, požar v prostoru s torpedi.
Temperatura detonacije?
Bojne glave raznese na 180 stopinjah.
Koliko?
180 stopinjah.
To je preveč.
Kaj bomo zdaj? –Kot med urjenjem.
Zavarujmo oddelke.
Vsi nazaj! Deveti oddelek!
Pavel in Anton sta spredaj.
Pojdi v 9. oddelek.
Pusti ga na platformi in pojdi v devetega!
Hitro!
Anton!
5. oddelek, tu 7. Sprejem.
Mihael, ni jih več. –5. oddelek, tu 7. Sprejem.
Gremo, dajmo.
Tu 5. Mihael?
Anton! V 7. smo. Kakšno je stanje?
Reaktor razpada. Hlajenje v sili ne deluje.
Pojdite od tam. –Potem bomo imeli drugi Černobil!
Zagnati moramo navadno hlajenje.
Do kam je prišla voda? –Vse več je je.
Mihael?
Povej Veri, da jo ljubim. Zbogom.
Hitro, hitro! V 9. oddelek!
Je kdo tu?
Dajmo!
Peter? Peter!
Takoj ven! Hitro! Tja!
Pusti ga!
Leo, daj! Vstani!
Ne dotikaj se me!
Zbudi se!
Na pomoč!
Dajmo, hitreje!
Vemo, kaj točno se je zgodilo?
Ne. –Kako to, da smo živi?
Ker smo zadaj.
Spredaj je eksplodiralo. Pregrada nas je rešila.
Kaj bomo zdaj?
Izkoristimo loputo in pojdimo od tod.
Voda vdira.
Ne, po vrsti gremo.
Stabilizirati moramo oddelek.
Popisali bomo vse, kar imamo.
Potem bomo videli, kako lahko pobegnemo.
Ste vsi razumeli? –Ja, poveljnik!
Odlično!
Maksim in Niko? –Ja?
Zaprita oddelek, potem izpraznita glavne cevi.
Potem vse preverita od spredaj do zadaj.
Razumem. –Boris, na črpalko.
Razumem. –Saša, kje si?
Najdi kladivo, da sporočimo, da smo živi. –Razumem.
Ponavljaj štiri udarce.
Vsako polno uro.
Štiri udarce.
Pet, štiri, tri, dve, ena.
Bliže Barentsovemu morju, SV od Murmanska. –Razumem.
In prikaži pomorski promet. –Razumem.
Boljši satelitski posnetek potrebujem.
Približaj. Kaj je to?
Kaj imamo? –Ruske fregate preiskujejo,
ostanek flote se je zbral na ozkem območju.
Seizmični dogodki? Preciznejši bodi.
Manjši in močnejši. 3.9 po Richterju.
11.20, dve minuti razmika.
Sveta Marija!
Podmornico so izgubili.
Daj mi Norsarjeve seizmične odčitke za Barentsovo morje.
Naj Američani preusmerijo SAT–COM 3,
ter posnamejo Vidjajevo in druga sekundarna pristanišča Murmnska.
Bruce.
Pokliči poveljstvo ruske severne flote.
Koga? –Admirala Gruzinskega.
Naj preverim z NATO-vim štabom?
Če bi to hotel, bi ti rekel. –Razumem.
Admiral na palubi. –Prosto.
Poročilo? –Dva akustična dogodka.
Kako močna? –Ne ve se. Inštrumenti niso delali.
Lokacijo in ladjo potrebujem.
Kursk? –Pripravite Dronova.
Jasno? –Ja.
Kaj slišimo?
Prvo eksplozijo, nato drugo,
ki je bila sestavljena iz več eksplozij,
ki so se odvile skoraj istočasno.
Granitni projektili? –Verjetneje torpeda.
Se je severna flota oglasila? –Ne še. Niso odgovorili.
Preživeli?
Dve močni eksploziji sta bili.
Ameriški satelit kaže, da Rusi nikogar ne rešujejo.
Mama. –Ja?
So dobre ali ne?
Majhne so, ampak dobre.
V košaro jih daj.
Majhne so.
Mlade gobice.
Lahko jih dava v juho.
Pojdiva.
Voda vse močneje vdira.
Prišla je do 1,5 metra.
Poskušamo urediti. –Še išči.
Več tkanine rabimo. –Leo, prinesi še.
Daj mu še. –Ključ rabimo.
Ključ. –Niko, daj.
Takole.
Boris, kako napreduješ s črpalko?
Rabimo jo. Takoj!
Povezujem jo z rezervno baterijo.
Dela.
Vzemi mleko in preveri, ali je vroče.
Daj mi mleko. –Preveri, če je vroče.
Upočasnilo bo vdor vode, ne bo pa je ustavilo.
Boris, glej, da bo črpalka delala.
Voda še vedno vdira. –Razumem.
Niko, najdi odeje. Ogreti se moramo. –Razumem.
Pripravi tudi generator za kisik.
Ne aktiviraj ga, dokler skupaj ne pregledamo postopka.
Leo.
Kaj se dogaja?
Ne morem … –Zdržal boš.
Ne morem.
Poslušaj me.
Predstavljaj si, da si na gladini, ko so prijatelji ujeti spodaj.
Gore bi premikal, da jih rešiš.
Nič ne bi bilo pretežko.
Nič. –Kajne?
Vse, kar bi mi naredili zanje, bodo oni naredili za nas.
Razumem. –Verjameš v to?
Dobro? –Ja.
Je kaj zvokov?
Ne dela.
Popravili bomo. Blizu smo.
Mojbog!
Huje.
Huje je, kot sem pričakoval.
Nihče ne bi preživel tega.
Kursk je.
Nekaj se je zgodilo. –Kaj?
Oprosti. Elena.
Zdravo, mama.
Anastazija, kaj si slišala? –Ne vem, kaj bi.
Stik so izgubili. –Kdaj?
Koliko je minilo? –Ne vem.
Slišala sem, da je požar. –Kdo ti je povedal?
Daša. –Danilova sestra pravi, da je v redu.
So ujeti? –Kdo ve.
Kaj bomo?
Poišči Vadima. Poklicala bom štab, ali bom kaj izvedela.
Pri Veri se dobimo. –Prav.
Ne skrbi, odkrili bomo, kaj je bilo.
Se je kaj zgodilo Kursku? –Ničesar ne vem o tem.
Ste kaj slišali? Mi lahko poveste?
Ne morem vam povedati, česar ne vem.
In če bi vedel, vam ne bi smel povedati.
Žal mi je.
Kapitan Timišenko!
Kapitan! –Prosim?
Slišali smo, da se je nekaj zgodilo Kursku.
Na sestanek moram. Oprostite.
Bog ne daj, da nam mornarica pove, kaj se dogaja.
Kakšno sranje! –Kaj bomo?
Naj mornarica opravi svoje delo.
Gotovo se trudijo, da jih spravijo domov.
Vedeti moramo, kaj se dogaja. –Ja.
Pred 30 leti, ko je bil Anton mnogo mlajši, kot je zdaj Miša,
je Antonov oče delal na Kijevu.
V podmornici je izbruhnil požar.
Tri tedne so bili na dnu.
Nič nisem vedela.
Mornarica je ščitila mene, ko so reševali Vadima.
Njihovi tovariši bodo opravili svojo dolžnost.
Vaša dolžnost pa je, da čakate in upate.
Ja. –Ja.
Kava.
Ob odhodu se nisem poslovila od Antona.
Jezila sem se.
Obljubil je, da bo popravil razbito okno pri koritu.
Niti poljubila ga nisem.
Morda je bil to najin zadnji trenutek.
Zmerjala sem ga.
Vedel je, da ga ljubiš. –Vedel?
Ve.
Močna moraš ostati. Močne moramo ostati.
Nimamo izbire.
Kapitan!
Miša, sedi tja.
Tanja Averina sem. –Vem.
Poznam Mihaela.
To je naša edina reševalna ladja, ne?
Če bi bili živi, bi že izpluli.
Žal mi je.
Takole.
Ni kisika.
Glavni dotok kisika ne dela.
Vklopiti moramo generator kisika. –Oleg.
Patrone rabimo, da aktiviramo generator.
Vem. –Oleg. –Vem, vem.
Sranje!
Kaj je?
Nimamo patronov. –Prosim?
Nimamo patronov. –Si prepričan? Morajo biti.
Vse smo preiskali. –Morajo biti nekje!
Poveljnik, v spodnjem delu 8. oddelka so.
Timurju sem jih dal.
8. oddelek je poplavljen.
Ne moremo tja.
Boris.
Boris, zaženi črpalko.
Pomagal ti bom.
Pripravljeno.
Zasilna baterija.
Poveljstvo flote. Ugasnite vse motorje.
Zvočni test potrjen.
Potrudimo se, če lahko kaj slišimo.
Ugasnite motorje.
Potrjeno.
15 sekund.
5.
4.
3.
2. Polna ura.
Zdaj.
Si prepričan, da zvok deluje?
Ja, slišimo morje in tokove.
Nič.
Mihael!
Polna ura je minila.
Kaj? –Polna ura je minila. Tolči moramo.
Oprosti, uro sem prodal.
To!
Pošlji Rudnickega. Takoj!
Pošljite Rudnickega.
Tanja Averina? –Ja.
Kulkin sem. –Ja?
Slišali so udarce na Kursku.
Hvala.
Marina! Marina!
Daria! Daria!
Marina!
Kaj je? –Slišali so udarce!
Kaj? –Slišali so udarce!
Si prepričana? –Ja.
Marina, živi so!
Slišali so udarce!
Poslali so reševalno podmornico!
Tanja, si prepričana? –Ja!
Živi so! –Živi so!
Tony, daj mi prenos v živo s satelita Vidjajevo.
In vse posnetke s SV Murmanska. Kursk je imel nesrečo.
Pred dvema urama je iz Vidadjeva izplula ladja s podmornico.
Preživele imajo. –S katero podmornico za reševanje?
Rusi so imeli tri delujoče reševalne podmornice.
Mir so prodali ameriškemu podjetju,
ki z njo vozijo turiste gledat Titanik.
20.000 na osebo.
A–32 je obtičal v Črnem morju, težave s stabilizatorjem.
Ostane Priz, ki je tako razmajan, da ga ne bi poslal niti v kad.
So nas Rusi prosili za pomoč?
Večkrat sem poklical admirala Gruzinskega iz severne flote.
Ni odgovoril.
Ampak ni neumen. –Na Kursku je največ skrivnosti v vsej mornarici.
Kriptografija, pogon, orožje.
Ne bodo nas spustili blizu. –Videli bomo.
Medtem pripravimo LR5. Napolnimo ga in pripravimo za zračni prevoz.
Želim seznam vseh platform in potapljačev od Severnega morja
do finske obale. –Razumem.
Tu počakaj.
Zdravo.
Ne. –Zakaj? –Rekel sem, da ne bom.
Takoj naj povem,
da vam bom skušal dati vse razpoložljive podatke.
Razumite, da gre za vprašanja o varnosti,
zaradi katerih ne smemo razkriti vsega.
Torej.
Ruska mornarica in posebej severna flota,
je ponosna na dolgo tradicijo obrambe domovine.
Kaj? –In pogumni mornarji … –Kapitan?
Oprostite, ker motim.
Rekli so, da so slišali udarjanje na Kursku.
Je to res?
Ne smem govoriti o tem.
Rečem lahko, da Ruska mornarica, posebej severna flota …
Ničesar ne sme povedati.
Oprostite, vsi smo prišli, da bi dobili podatke.
Nam lahko poveste kaj o udarcih? Prosimo vas.
Veste, kako je z njimi? Koliko zraka imajo?
In kako jih skušate rešiti?
Povejte nam!
Koliko časa jim je ostalo? –Prosim.
Karkoli! –Prosim vas!
Žal mi je.
Žal mi je, a vam nimam več kaj povedati.
Povejte nam! –Kdaj se vrnejo?
Prosim vas, kapitan!
Ne smete se tako vesti. –Želijo, da jim zaupate.
In če jim ne? –Morala bi jim.
Oprostite.
Miša?
Je očka mrtev?
Ne vem.
Misliš, da je mrtev?
Upam, da je dobro.
Jaz tudi.
Niko.
Zbudi se, zbudi se.
Me slišiš? Buden moraš ostati.
Ostani z nami.
Odpret moramo talno loputo. –Nemogoče.
Moramo, kisik rabimo.
Ne bo ti uspelo.
Leo? –Ja?
V katero omarico jih je dal? –Ne vem, prej sem odšel.
Ne veš? –Spodnji del.
Čas rabim, da jih najdem. Nekdo mora z mano.
Saša!
Pomagaj mi, da prinesem patrone za kisik.
Leo, hitreje!
To je nor načrt. Predaleč je.
Iztegni roko. Daj, iztegni jo.
Dobro.
Dajte odeje!
Pomagajte!
Dajmo.
Mihael, poglej me!
Spravite ga ven! –Daj!
Drži se, Saša! Daj!
Saša, si dobro? Dobro si!
Dobro je!
Poglej me.
Kje so patroni? Kje?
Dve škatli. V vsaki 10 patronov.
Enega smo vstavili. Še 19 jih imamo.
Kje sta bila tako dolgo? Mi lahko pojasnita?
Kopalke sem pozabil tam. Se vrneta?
Pazite!
Previdno!
Počasi! Pazite!
Pet jih mora priti na mojo levo stran.
Tok je malo močnejši od enega vozla.
Akumulator na 85%.
Obračanje: 25%.
Leo! Zdaj! –Razumem.
Previdno!
Vem. –Previdno s tem.
Ja, vem. –Poslušaj.
Si na urjenju opravil to? –Teoretično.
Na hitrem urjenju sem bil. –Torej nisi.
Ne sme priti v stik z vodo.
Brez vode. –Če se dotakne vode, bo eksplodiralo. –Ja, močno.
Razumeš? –Ja.
In kaj bo potem?
Ne bomo imeli kisika. –Tega pa nočemo.
Vedno drži od zgoraj. –Dobro.
Vzemi patron.
Dobro, porini noter.
Zdaj spusti in zapri.
Približali se bomo s strani z reaktorji.
Tok nas bo sunil nazaj proti zadnji loputi za izhod v sili.
Kaj je to?
Prispeli so!
Oni so!
To!
Tišina! Tiho!
Poslušajmo.
Počakajmo.
Ne poveže se. –Na položaju smo.
Ni se ustvaril vakuum. –Zakaj?
Akumulator je na 25%.
23%. –Ne grem, dokler se ne povežemo.
Če umremo mi, bodo tudi oni. Napolnimo akumulator in se vrnimo.
Spuščam balast. –Balast čez tri,
dve, ena.
S polno močjo naprej.
Ostro levo. –Ne morem!
Pazi!
S krmilom so udarili. Dvignili se bodo!
Ne!
Dvigujejo se!
Barabe!
Vrnite se!
Tišina!
Prosim, poslušajte me.
Spet bodo poskusili! –Ampak …
Verjemi, da bodo.
In če se ne bodo mogli povezati?
Na hitro plavajmo na površje. –Ne.
Nad nami so. –Videl si reševalno ladjo, ne?
Mihael takoj moramo ven! –Ne!
Reševalna ladja nima dekompresijske komore.
Zaradi dekompresijske bolezni boš umrl. Dobro veš.
Če greš ven, boš umrl.
Čakali bomo.
Ne moremo čakati.
Dovolj smo čakali.
Klinc in čakanje!
Kaj se je zgodilo? Zakaj se niste mogli povezati?
Ne vem.
To je treba zamenjati vsako leto.
Sam bog ve, koliko je to staro.
Rep je poškodovan. –Pa ga popravite. –Razumem.
Zamenjajte vse akumulatorje in poskusimo znova.
Hitro! –Samo en komplet imamo.
12 ur se polnijo. –Nimamo rezervnih akumulatorjev?
Ukazali so nam, naj jih prodamo z Mirom.
Za Titanik jih uporabljajo.
Torej …
Mali severni medo je šel k mami in rekel:
"Severni medved sem, a ne?"
Odvrne mu: "Seveda."
Mali severni medo pa reče: "Dobro, hvala."
Naslednje jutro gre medo spet k mami in reče:
"Sem prav razumel?
Ti si severni medved, ne?"
Mama odvrne: "Seveda."
Potem pa medo spet reče:
"Je tudi očka severni medved?" Mama odvrne: "Seveda."
Malo medo doda: "Dobro, samo preverjam."
Naslednje jutro spet stopi k mami in pravi:
"Rad bi bil povsem prepričan. Severni medved si, ne?"
Mama odvrne: "Sem."
"In očka je tudi severni medved, ne?" Mama pravi: "Ja."
"Torej sem tudi jaz severni medved, ne?" Mama pritrdi.
Potem pa reče mali severni medo:
"Zakaj pa me potem … –Tako hudičevo zebe?"
Oprosti, Oleg, ampak …
Zakaj me potem tako hudičevo zebe?
Ja, mrzlo je.
Zakaj toliko traja?
In prstan?
Upajmo, da bomo s segrevanjem
omogočili olju pretok, da ga omehča dovolj za spojitev.
Nisi me potolažil.
Nadaljujte.
Akumulatorji so že skoraj polni!
Leo! –Prosim?
Kladivo.
Kaj naj rečem Moskvi? –Sam jim bom.
Admiral Gruzinski kliče iz Severe flote.
Govoriti moram s komodorjem Davidom Russllom.
Kraljevska mornarica. –Povezala vas bom.
Andrej? –David.
Dolgo se nisva slišala. –Res je.
Kako ti lahko pomagam?
Si videl Priz in Mihaela Rudnickega?
Ni namenjen za Barentsovo morje, ampak za prevoz lesa.
Veš, koliko jih je preživelo? –Ne vemo.
Morda 20, 25.
Kako hudo je? –Oddelek z reaktorji je nedotaknjen.
Vse drugo je uničeno.
Je kaj možnosti, da bi nas tvoji nadrejeni spustili noter?
Šele ko bomo mi nekajkrat
poskusili nemogoče s pomanjkljivimi sredstvi.
Razumem.
Če lahko kakor koli pomagam, sporoči. –Nekaj bi res lahko naredil.
Ponujamo takojšnjo pošiljko LR5,
najnovejše reševalne podmornice in vse, kar potrebujejo Rusi.
Ker Rusi ne morejo priti do preživelih,
prihajajo ponudbe z vsega sveta.
Britanija, Francija, Norveška in ZDA
ponujajo tehnično pomoč in reševalne podmornice.
Ponujamo takojšnjo pošiljko LR5,
najnovejše reševalne podmornice in vse, kar potrebujejo Rusi.
To bi lahko bilo edinstveno sodelovanje,
ki bi zavrnilo sume o hladni vojni.
A za zdaj, česar ne znamo pojasniti, še ni jasnega odgovora
ne od Kremlja ne od admirala Severne flote.
Zaradi nekaterih podatkov sumimo,
da je bil vzrok trk z neruskim plovilom.
Pri tako tihi podmornici je to večna nevarnost.
NATO-va agresivnost pa še poslabša vse skupaj.
In ponudbe iz tujine? Jih boste sprejeli?
Za zdaj še ne vemo.
Poglej.
Boris, preveri akumulatorje. –Razumem.
Prazni so. Torej črpalka ne dela.
Kaj to pomeni? –Vodna gladina se bo dvigala.
Kako hitro? Kaj bomo? –Pomirite se.
Pomirite se. Varčujte z močjo in kisikom.
Ostani buden.
Maksim, kaj počneš? –Pojdimo.
Pojdimo.
Že zdavnaj bi morali oditi.
Maksim, pridi dol! –Ne. ne!
Dol! –Maksim!
Maksim!
Dol!
–Ustavite ga!
Maksim!
Nehaj!
Maksim!
Vrni se!
Maksim, utopili se bomo!
Zato menim, da moramo sprejeti britansko in norveško pomoč.
Preživeli so samo v zadnjem delu podmornice.
Tuje potapljače lahko spustimo samo v tisti del.
Poznali so tveganje.
Ja, fantje so se zavedali tveganja, ko so se prijavili v mornarico.
Kaj pa njihove soproge?
Dobili ste ukaze. Brez vpletanja tujcev.
Prav, poveljnik.
Razumem.
Marina!
Gremo. Kje je Vera?
Tja bo prišla. –Ja.
Marina! –Že grem!
Pohiti!
Pozor, admiral Petrenko.
Vem, da je izjemno težko obdobje.
Govorim v svojem in predsednikovem imenu.
Zagotavljam vam, da se trudimo, kolikor moremo,
da rešimo mornarje s Kurska.
Naštel bom ladje, ki so tam.
Naša glavna ladja Peter Veliki,
reševalno plovilo Mihael Rudnicki.
Admiral.
V kakšnem stanju je posadka?
Imate stik z njimi? –In kdo je preživel?
Ja, kdo je preživel?
So poškodovani? Kaj pa tuja pomoč?
Ste jo sprejeli?
Naj nadaljujem in izvedeli boste podrobnosti.
Razmišljamo, da bi sprejeli tujo pomoč.
Medtem pa vemo tole.
Kursk je nedotaknjen na dnu.
Je v težkem položaju
na globini 500 metrov.
Vidljivosti dejansko ni.
Ne. –Je pod ostrim kotom.
Kaj? –Kaj je?
Barentsovo morje še zdaleč ni tako globoko.
Ne! –Vidljivost je odlična.
Barentsovo morje ni tako globoko. In vidljivost je boljša, kot trdite.
Ste strokovnjakinja za podvodna reševanja?
Nisem. –Potem pa to prepustite nam.
Nisem strokovnjakinja, ampak tudi neumna nisem.
Nihče od nas ni neumen.
Nihče od nas.
Ne smete nam lagati!
Lažete nam! –Kako si drznete?
Tudi jaz sprašujem vas!
Tu so naši otroci.
Naši možje … –Vaši možje so mornarji Ruske mornarice.
Vsak od njih je prisegel, da bo z življenjem branil domovino.
Reševalci se trudijo.
Najnovejšo opremo imajo,
ki se lahko meri z vsem, kar ponujajo tujci.
Morda je celo boljša.
Traparija! Vsi to vemo!
Sedite in poslušajte.
Jeza in nespoštovanje ne pomagajo nikomur.
Moj soprog je služil v Severni floti!
Pomorska družina smo in sina smo tako vzgajali!
Čemu? Da bi umrl zaman?
Pomirite se, drugače vas bomo na silo odstranili.
Povejte nam, ali so še živi in koliko časa jim je še ostalo!
Pomirite se, drugače vas bomo odstranili.
Prav ima! Pomirite se, drugače …
Nimamo časa za to!
Želite, da naši fantje umrejo zaman!
Pojdite k hudiču! Vi in vaši admirali, vaši birokrati!
Naj vas vrag pocitra!
Vi ste nas spravili v ta položaj, naše družine in otroke.
Samo pravico hočemo!
Kaj ste ji naredili?
Naj vas bo sram!
David,
sprejmem tvojo ponujeno pomoč.
Kaj se je spremenilo? –Kaj pa vem. Jaz.
Poklicali bomo potapljače z asgardskih naftnih polj.
Lahko se srečajo z LR5 in z mano v Trondheimu.
Od tam potrebujemo 11 ur do prizorišča nesreče.
To je komodor David Russell. Zdaj delamo zanj. –Me veseli.
Cenim vašo pomoč. –Hvala.
Preden stopite v komoro, malo papirologije.
Podpisati morate dokumente in pristati na potop brez hiperbarične komore
ter da korporacije Stolt ne boste imeli za odgovorno,
če pride do poškodb ali smrti zaradi jedrskega žarčenja ali orožja.
Ni admirala Petrenka? –Mene je poslal.
Ste mu vzeli poveljstvo? –Ja.
Ko gre za reševalno operacijo.
Po uradnem prenosu poveljstva Severne flote.
Prvi strojnik, pokličite strojnico.
Komodor David Russell iz Kraljeve mornarice.
Na Seaway Eaglu sem.
Prišli smo na zahtevo admirala Gruzinskega.
Prosimo za dovoljenje, da se približamo kraju nesreče.
Ostanite, kjer ste, dokler vam ne rečemo drugače.
Ugasnite motorje.
Mihael.
Kaj je?
Pisalo rabim.
Imam ga.
Kaj je? –Povej mi.
Koliko si bil star, ko ti je umrl oče?
Tri leta sem imel. Saj veš.
Česa se spomniš o njem?
Odkrito mi povej.
Ničesar.
Miša se me bo le bežno spominjal. –Ne.
Novorojenček.
Novorojenček se me sploh ne bo spomnil.
Ne, to ni res.
Čutim svojega očeta.
Vem, da ga je mama ljubila. In vem, da me je imel rad.
Nekako je vedno del mene.
Mislim, da mu moram to povedati.
Hvala ti.
To je Graham Mann, vodja potapljaške ekipe.
Admiral Einer Skorgen. NATO-ov poveljnik iz Norveške.
Sprožil je to sodelovanje.
To je seznam stvari, ki jih moramo urediti.
Vključno s poročili in fotografijami s kraja nesreče.
Potrebujemo podrobnosti o loputah. –Vse ob svojem času.
Vse ob svojem času.
Admiral, z vsem spoštovanjem, jasno je, da nimam časa.
Res je.
Poslati moramo svoja plovila, da izmerijo stopnjo žarčenja.
Mislim, da je prišlo do nesporazuma glede tega sestanka.
Prosim? –Ruske reševalne službe so na položaju in delujoče.
Jutri vam bomo povedali, ali smete sodelovati pri operaciji.
Zakaj smo prišli tako daleč.
Odkrit bom. Imamo potapljače in opremo,
da začnemo v nekaj urah reševati preživele.
Ne vemo, v kakšnem stanju so. Rotim vas, sprejmite pomoč.
Na hitro lahko spravimo preživele na površje.
Mislim, da smo bili jasni.
Ko se bomo znova srečali, vas bomo obvestili, ali potrebujemo pomoč.
Pričakujem vaš klic.
Zakaj zavlačujejo? –Pomorske skrivnosti ščitijo.
Želijo se izogniti ponižanja v svoji državi.
Ni ponižanje, da so ostali brez najboljše podmornice?
Ne, če okrivijo nas. –Trk?
Ali ker jih nismo rešili. Morda oboje.
In kaj potem? Bomo čakali?
Čakamo.
In možje na dnu?
Tudi oni čakajo.
Kristus!
Ne morejo je zadržati! –Beži nam.
Še enkrat poskusimo.
Obračam se.
Vračam se, nameščam oznako.
Akumulator na 25%.
Ostali bomo!
Akumulator na 12%.
Akumulator na 9%. –Potisni!
Osem odstotkov!
Drži!
Ne premikaj! Mirno!
Premaknil si! –Akumulator na 7%.
Nehati moramo! Prekinjamo!
Spusti balast. Dvigamo se.
Slišite trkanje? –Ne, ni trkanja.
Ob zori pošljite Britance.
Komodor, zjutraj gremo.
Naj se potapljači pripravijo.
Potrjeno imamo.
Hej, prijatelj. Ne zapusti me.
Ostani z mano.
Kaj, hudiča, je tole?
Ljubi bog!
Ne vem, kako je z vami, jaz še nisem pripravljen umreti.
Dobro jutro, Kursk. –Dobro jutro.
Kmalu bomo postregli zajtrk.
Leo, pomagaj mi.
Dobro.
Zbudite se.
Pokažite, kaj imate.
Pripravimo krasen bife.
Daj, Saša. Kaj imaš?
Tuno. –Krasno!
Morski sadeži.
Je kaj mesa? –Piškoti. –Krekerji?
Krekerji. –Leo.
Fantje, kaj boste?
Kakšno naključje.
Da si se spomnil hrane.
Krekerji! –Dobro je.
Mornarica je končno nekaj naredila, kot se spodobi.
Niko. –Dobro je.
Kje je? –Ne, pojdi proč. –Kje je?
Pravi zajtrk!
Še tega imam.
Lahko dobim še jaz?
Dobro greje.
Odlično je.
Poglej tole!
Vse je tu.
Sploh hočemo na površje? –Ne!
Nismo še končali tu spodaj.
Naj še enkrat povem šalo o severnem medvedku? –Ja!
Prav, ampak tokrat molči.
Mali severni medo gre k mami in reče …
Raje nekaj spij.
Leo, ne krivim tebe, mali drekač.
Leo! Leo, pazi!
Zbudi ga!
Koliko časa imamo?
Nekaj minut.
V čast mi je bilo
služiti z vsemi vami.
Poveljnik!
Mornarska zaveza,
tu je moje srce, moja roka.
Komodor!
Gremo, pripravljeni smo.
Gremo. Preveri kisik.
Potapljači pripravljeni? –Za 106 metrov.
Gremo! –Pripravljeni?
Preveriti moramo, da komora pod loputo ni poplavljena.
Sprejeto.
Odpreti moramo ventil za pritisk in videti, ali bo povlekel.
Komora za povezavo je poplavljena.
Ni preživelih.
Moj Mihael je rekel da se tisti, ki gredo na morje,
za vselej spremenijo.
Rekel je, da so zato drugačni od nas.
Da jih je morje povezalo.
Zato mornarji rešujejo mornarje.
Celo v vojni.
Ne vem, ali smo v vojni.
Mornarji s Kurska nam ne morejo povedati, kaj mislijo.
Toda preden je umrl,
mi je soprog napisal pismo,
najinemu sinu
in najinemu nerojenemu otroku.
Nihče nima večnosti.
Toda jaz sem hotel več,
želel sem ti dati več.
Več otrok.
Ljubi najinega sina in novorojenca.
Za oba.
Ponavljaj jima,
da ju imam rad toliko kot tebe.
Poišči drugega moškega, ki ga boš ljubila,
toda ljubi tudi mene.
Ker če sem bil jaz tvoj trenutek,
si ti moja večnost.
Miša Verin!
Prav si ravnal. V cerkvi.
Nekaj imam zate.
Očetova je bila.
Hvala.
Mama?
Za mornarji s Kurska je ostalo 71 otrok.
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production