Ny verdensrekord av Misja Averin.
- Mamma! Jeg klarte 57 sekunder! - Bra!
- Sengetid. - Nei!
Det er sent. Misja!
Misja!
- Det er ikke morsomt, Misja. Kom her! - Ikke sove!
Ta ham, Michail.
Ikke sove! Ikke sove!
Ikke sove!
Misja...
Kom i sofaen!
I sofaen!
Nå gidder jeg ikke mer.
Gi mamma en klem, hun er trett.
Gå og legg deg! Misja!
- Har han ikke ringt? - Nei.
Teit.
Jeg vet ikke, det har ikke gått så lang tid.
Nei, men likevel. Han burde jo ha ringt, ikke sant?
- Hallo. - Kaptein.
God morgen.
- Mer har jeg ikke. - Takk, Sergei. Han setter pris på det.
Sakte...
- Perfekt. - Sikre den.
Jeg beklager, vi har ikke fått noe fra Moskva.
- Hva skal vi da leve av? - Visste jeg det, ville jeg levd av det.
Dere skal ut på tokt. Dere får bonus.
Som aldri utbetales.
Pavel!
Vi må dra! Kom opp!
Vi fikk 800 av Sergei.
- Hun har lagt til mer. - Hva?
Hun har lagt til mer!
Hun forlanger alt på lista, ellers dreper hun meg.
Fire kasser vodka til, fem kasser øl.
Åtte ruller kretong, ballonger, champagne...
Dæven! Da får du avlyse det.
Gift deg med meg i stedet.
- Hvem har pengene våre? - Hva? Anton.
- Det holder ikke, ikke på langt nær. - Det ordner seg.
Oleg!
- Jeg kan gifte meg med deg. - Hold kjeft!
Jeg mener det.
- Jeg blir ei perfekt kone. - Hold kjeft.
Gi meg lista.
Her er det vi trenger.
Her er pengene. Det er litt lite, men...
- Glem det. - Jeg betaler resten neste uke.
- Senest uka etterpå. - Kontant eller ingenting.
Bestevennen min gifter seg.
- Vi er ferdige. - Mener du det?
- Ja, det gjør jeg. - Jeg nekter å tro det...
- Nei... Michail! - Nei, Michail.
Ser du denne. Hva med den?
Et ubåtur.
Noe mer du trenger? Sko? Dress?
Undertøy?
- Greit. - Suverent.
- Veldig bra. - Flott.
Nå blir hun fornøyd.
Kan vi få litt vodka?
Nå er det klokka mi vi drikker.
Skal vi spise nå, eller vente litt?
- Hvor er klokka di? - Det er en lang historie.
- Vi er litt nakne alle sammen. - Hva har hendt?
- Vi solgte klokkene våre. - Hvorfor det?
På grunn av denne, og denne...
Og denne... Alt sammen!
- Seriøst? - Vi kjøpte jo alt.
- Takk. - Vær så god.
- Hva er det, Oleg? - Gråter du?
- Se! Han gråter! - Jeg gråter ikke.
Hva er det med deg? Hvorfor gråter du?
- Nå spiser vi, Oleg. - Ikke gråt, da begynner jeg også.
Han gråter! Beklager, jeg er så full.
Slutt nå, Oleg. Har du det gøy?
En til kona mi.
Kanskje det er det røffe miljøet her som fører oss sammen.
Vi er uten tvil ett.
Og i kveld blir Pavel og Daria ett.
Som Pavels beste venn...
- Hvem gråter nå? - Hold kjeft!
Som Pavels beste venn vil jeg utbringe en skål.
For Pavel og Daria-
- og alle de ungene de skal få, som skal ta seg av onkel Anton.
- Skål! - Skål!
Jeg vil utbringe en skål for Daria.
Som min skjønne Tanja kan bekrefte, -
- så er ikke livet lett for kona til en som er i marinen.
Livet i Nordflåten er enda tøffere.
Tenk dere da å være gift med Pavel i tillegg...
Kan det bli verre?!
Men vi holder ut.
Og når det knapt kan bli verre, hva gjør vi da?
Marinens bånd Marinens bånd
Her er mitt hjerte Her er min hånd
Marinens bånd Marinens bånd
Her er mitt hjerte Her er min hånd
Jeg tror, jeg tror Jeg tror, jeg tror
Vi tar en dram til, min bror
Marinens bånd Marinens bånd
Her er mitt hjerte, her er min hånd
Gorko, gorko, gorko!
To, tre, fire, fem-
-seks, sju, åtte, ni, ti-
-11, 12, 13, 14, 15-
-16, 17, 18, 19, 20!
Få ham opp!
- Du er min beste venn. - Vet det.
Så artig! Ti års lykke!
20 år! Ikke ti.
Hva?
Bli med meg.
Hva for noe?
Hva gjør du?
Vi går dit ut.
Slutt.
- Kjenner du ham? - Ja, det gjør jeg.
Sov godt, min kjære.
Sov godt, skatt.
God morgen!
- Hei. - God morgen, kaptein.
- God morgen. - God morgen, kaptein.
- Klar for en fisketur? - Hvordan går det?
- Hva skal dere vise på tv? - Veldig viktige ting.
- Vent... - Forsiktig!
- Jeg har den. - Vi klarte det.
- Har de begynt? - Nei.
Aleksei! Står til?
- Du må komme i form igjen. - Ti stille.
- Står til, Aleksei? - Bra.
Det var der vi var. I Moskva.
- Se! - La musikken være.
Herlig!
Pavel! Er du fremdeles gift, etter et helt døgn?
- Det går bra foreløpig. - Tålmodig dame.
Her er tjukken.
- Den svetter. - Er den sint?
130 grader er innenfor normalen.
Ikke sint, men irritert.
Reaktorene ligger på tre fjerdedeler. Temperatur og trykk normalt.
Babord og styrbord turbiner fungerer. Motoren er kjøreklar.
Maskinistene er på plass. Start-og havnekontroll utført?
- Utført og rapportert. - Hold øye med hydraulikken akterut.
- Instrumentkontroll? - Feilfri.
- Kursk drar! - Skynd dere!
Vent på meg!
De drar!
Kom snart tilbake!
Førstemann opp!
- Ha det! - Vent på meg!
Ha det!
Ha det, pappa!
Takk.
Han kommer.
Vær forsiktig.
- Admiral på dekk! - Hvil.
Kaffe.
Flytt fram fregattene. 16,5 nord.
Skal bli.
- Må jeg gjøre alt selv? - Nei, admiral.
Storslått syn, ikke sant?
På denne øvelsen for 20 år siden-
-hadde vi tre ganger så mange fartøy.
Nå ruster halvparten i tørrdokk.
To tredeler av ubåtene våre skrotes.
Husker du Kutuzov?
Første kommandoen min. De har tømt den for missiler.
Nå leverer den kjøtt og grønnsaker til basen i Poljarnyj.
Hvis amerikanerne angriper, kan Kutuzov skyte kål på dem.
Det er likevel imponerende.
Mer enn nok til å få fram budskapet til våre fiender.
Nå må vi bare finne ut hvem som er fiendene våre.
Flaggkommandør Russell.
Ubåtflåten.
- Hvordan er russernes øvelse? - 57 overflateskip.
Tre oppdagede ubåter. En Oscar II, Kursk, forlot Vidjajevo kl 07.20.
- Sonar? - Stille og usynlig.
Oscar-klassen.
Bra russerne ikke har råd til å bygge flere slike.
Typhoonene hører vi i det minste, så vi ikke kjører inn i dem.
Tenk at russerne hadde en sånn øvelse hvert år før.
God morgen.
- Er admiral Gruzinskij der? - Som øverstkommanderende.
Du kjenner ham?
Jeg har møtt ham. Vi var på fisketur sammen. Og drakk.
For mye for min del.
Ja vel, admiral Gruzinskij...
Hva har du for ess i ermet?
Vakthavende, ta oss ned til 28 meter.
Høyre til 85 grader.
- 20 knop når vi er i posisjon. - 28 meter, kurs 85 grader og 20 knop.
Bestykning?
24 SS-16-missiler, 21 L55-torpedoer, en hydrogenperoksiddrevet øvelsestorpedo.
- En tjukkas? Status? - Stabil.
Jeg hater hydrogenperoksidtorpedoer. Billige og farlige.
135.
Jeg har ingen klokke.
Skal bli deilig å bli kvitt denne.
Giv akt!
Hvil.
Øvelsen er tredelt.
Avfyring av testmissil, avfyring av testtorpedo.
Uoppdaget retur til basen. Reaktorstatus?
- Begge reaktorer er i gang. - Bestykning?
Testtorpedoen er stabil, men har en noe høy egentemperatur.
- Det tyder på en mulig lekkasje. - Oppfattet.
Vi kvitter oss med den straks vi får tillatelse til å avfyre den.
Ikke noe mer? Tre av.
- Røret er kontrollert. - Gjør klart til å lade det.
Temperaturen stiger. 142 grader nå.
Jeg må snakke med kapteinen.
Kapteinen her.
Øvelsestorpedoen er sint. 142 grader, og stigende.
148.
Ber om tillatelse til å avfyre den før vi har mottatt klarering.
Er den ennå innenfor normalverdiene?
Ja, kaptein.
Vi er ved målet om sju minutter.
Vi er ikke framme ennå. Så ingen tillatelse.
Mottatt.
Vi gjør det etter boka.
152.
Be en bønn.
Jeg er ikke religiøs...
Sikre seksjonen!
Steng alle luker og ventiler!
- Hva skjer? - Sikre skottet forut.
Sikre skottet, steng alle ventiler!
Dette er seksjon 7, kom.
- Hvorfor svarer de ikke? - De er døde.
- Hvorfor stiger vi ikke? - Hva tror du?
Stille!
Dette er seksjon 7, kom.
Det brenner i torpedorommet.
Detonasjonstemperatur?
Jeg tror stridshodene detonerer ved 180 grader.
Hvor mye?
180 grader.
Det sprenger skalaen...
- Hva gjør vi nå? - Det vi har øvd på. Sikre...
Gå til seksjon 9!
Pavel og Anton er der framme!
Gå til seksjon 9!
La ham være og gå til seksjon 9.
Skynd deg!
Anton! Anton!
Seksjon 5, dette er seksjon 7, kom.
Seksjon 5? Seksjon 5, dette er seksjon 7, kom.
- Michail, de er ferdige. - Seksjon 5, dette er seksjon 7.
Vi må gå. Kom!
- 5 her. Michail? - Anton! Vi er i sjueren. Status?
Reaktorene smelter. Kjøleanlegget fungerer ikke.
- Kom dere vekk. - Da blir det et nytt Tsjernobyl.
- Vi må aktivere konveksjonskjølingen. - Hvordan er vannivået?
Det stiger. Raskt.
Michail...
Si til Vera at jeg elsker henne.
Adjø.
Fort! Til seksjon 9!
Er det noen her?
Skynd dere!
Peter? Peter!
Gå nå! Gå!
Fort!
- Kom nå, Leo! - Ikke rør meg!
Våkn opp! Våkn opp!
Hjelp meg. Hjelp meg.
Opp med deg! Opp!
- Vet vi hva som skjedde, kaptein? - Ikke helt.
Hvorfor lever vi?
Vi var akterut, derfor lever vi.
Eksplosjonen var forut og skottene beskyttet oss.
Hva skal vi gjøre?
Vi kan ta oss ut gjennom luka.
- Vi tar inn vann. - Nei, én ting om gangen.
Vi stabiliserer seksjonen, tar vareopptelling, og så...
Så kan vi vurdere fluktmulighetene. Er det forstått?
- Ja, kaptein! - Bra.
Maxim og Niko, steng hele seksjonen og tøm rørene.
- Sjekk alt, fra baug til akter. - Ja, kaptein.
Boris, du tar pumpa.
Hent hammeren, Sasja. Vi må vise at vi lever.
Fire slag, gjentatte ganger. Hver hele time.
Fire slag.
Fem, fire, tre, to, ett...
Gi meg Barentshavet, nordøst for Murmansk.
Vis sjøtrafikken også.
Jeg trenger bedre satellittbilder.
- Zoom inn der. Hva er det? - Hva har vi?
De russiske korvettene sjekker geodata, de andre fartøyene går i ring.
En seismisk hendelse?
En liten, en stor. 3,9 på Richterskalaen.
Kl. 11.28, med to minutters mellomrom.
Herregud.
Ubåten er borte.
Skriv ut NORSARs data for Barentshavet.
Be amerikanerne om satellittbilder fra Vidjajevo og Murmansks andre havner.
Bruce, kall opp Russlands Nordflåte.
- Hvem? - Admiral Gruzinskij.
- Må Nato godkjenne det først? - Da hadde jeg sagt det.
- Admiral på dekk! - Hvil.
- Rapporter. - To akustiske hendelser.
- Hvor sterke? - Usikkert. Måleinstrumentene streiker.
Gi meg posisjon og båt.
- Kursk? - Gjør Dronov klar til å gå ned.
Forstått?
- Hva er det vi hører? - En eksplosjon.
Og så en eksplosjon til, som egentlig består av flere.
- Granit-missiler? - Heller torpedoer.
- Hørt noe fra Nordflåten? - Ikke ennå.
Overlevende?
Det var to store eksplosjoner.
Satellittbilder viser at russiske redningsfartøy ennå er i havn.
Mamma!
Er disse bra?
De er små, men de duger.
Legg dem i korga.
De er veldig små.
Babysopp.
Vi kan ha dem i suppa.
Kom.
Vannet stiger fort!
Det er oppe på 1,5 meter.
Vi prøver å fikse det.
- Vi trenger mer filler! - Filler, Leo.
- Hent filler! - Fort!
Få klemmene! Kom, Niko!
Hvordan går det med pumpa, Boris?
- Vi trenger pumpa nå! - Jeg holder på.
Vi kopler den til reservebatteriene.
Sånn.
- Hent melken og sjekk om den suger. - Gi meg melken.
Test suget.
Det hjelper, men vannet stiger fremdeles.
Hold pumpa i gang, Boris. Vi tar fremdeles inn vann.
Hent tepper, Niko, vi må holde oss varme.
Ja, kaptein.
Og gjør klar oksygengeneratoren.
Ikke start den før jeg er der.
Leo?
Hvordan går det?
- Du klarer deg. - Jeg er ikke redd.
Hør på meg.
Tenk deg at du var der oppe og vennene dine var her nede.
Du ville gjort alt for å redde dem. Ingenting ville vært for mye.
Ingenting.
Alt vi ville gjort for dem, kommer de til å gjøre for oss.
- Ja, kaptein. - Tror du på det?
- Greit? - Ja, kaptein.
Lyd?
Den virker ikke.
Vi reparerer den. Vi er snart framme.
Herregud.
Verre...
Mye verre enn jeg ventet.
Ingen kan ha overlevd.
Det er Kursk. Det har skjedd noe.
- Hva? - Beklager.
Ilina...
- Hei, mamma. - Hei.
- Anastasia! Hva har du hørt? - At de har mistet kontakten.
- Hvor lenge siden? - Jeg vet ikke.
- Brann, hørte jeg. - Hvem sa det?
- Tasja. - Danils søster sa alt er bra.
- Sitter de fast der? - Hvem vet?
Hva skal vi gjøre?
Få tak i Vadim. Jeg hører med hovedkvarteret.
Vi ses hos Vera.
Vi skal finne ut hva som har skjedd.
- Har noe skjedd med Kursk? - Jeg... Det vet jeg ingenting om.
Har du hørt noe? Kan du si noe?
Jeg kan ikke si noe jeg ikke vet. Kunne ikke sagt noe uansett. Beklager.
- Kaptein Timosjenko! - Ja.
Vi hørte det har skjedd noe med Kursk.
Jeg ble nettopp tilkalt. Unnskyld meg.
Marinen må fortelle oss hva som har hendt. Bare pissprat!
- Hva skal vi gjøre? - Vi lar marinen gjøre jobben sin.
De gjør alt som står i deres makt for å få dem hjem.
- Vi må få vite hva som har hendt. - Ja...
For 30 år siden, da Anton var mye yngre enn Misja er nå, -
-jobbet Antons far på Kiev.
Da brant det i ubåten og hun lå på havbunnen i tre uker.
Jeg fikk ikke vite noe.
Marinen beskyttet meg og reddet Vadim.
De kommer til å gjøre sin plikt.
Din plikt er å vente og håpe.
Ja.
Kaffe?
Jeg tok ikke farvel med Anton da han dro.
Jeg var sint fordi...
Han hadde lovet å fikse det ødelagte vinduet over kjøkkenbenken.
Jeg ga ham ikke noe avskjedskyss.
Det var kanskje siste gang vi så hverandre.
Jeg kjeftet på ham.
Han visste at du elsket ham.
- Visste? - Han vet det.
Du må være sterk.
- Vi må være sterke. - Ja.
Vi har ikke noe valg.
Kaptein!
Sett deg der borte, Misja.
- Jeg heter Tanja Averina. - Jeg vet det. Jeg kjenner Michail.
Dette er vårt eneste redningsfartøy.
Var de i live, ville dere dratt dit.
Jeg beklager.
Jeg fikser det.
Ikke noe oksygen.
Oksygenreserven er borte. Vi må få i gang oksygengeneratoren.
Oleg...
- Vi trenger patroner for å tenne den. - Jeg vet det.
Fanken...
Hva er det?
- Vi har ingen patroner. - Hva?
- Vi har ingen patroner. - De må være et sted.
- Vi har lett overalt. - De må være et sted.
Det er patroner i seksjon 8, lengre nede.
Jeg ga dem til Timur.
Seksjon 8 er fylt av vann.
Vi kommer oss ikke ned dit.
Pokker.
Boris...
Start pumpa, Boris.
Jeg kan hjelpe deg.
Klar.
Nødgeneratoren.
- Stopp alle motorer. - Lydtest fullført.
- Er det noe å høre, vil vi høre det. - Stans motorene.
15 sekunder.
Fem, fire, tre...
...to, slår heltime nå.
Sikker på at lyden virker?
Ja, vi hører lyder fra vannet, men ikke noe mer.
Michail!
Vi har passert en hel time.
- Hva? - Vi har gått over, vi må slå.
Beklager, jeg solgte klokka mi.
Ja!
Kall opp Rudnitskij straks.
- Tanja Averina? - Ja.
Jeg heter Kulkin.
De har hørt hammerslag fra Kursk.
Takk.
Marina! Marina!
Daria! Daria!
Marina!
- Hva er det? - De har hørt hammerslag!
Er det sant? De lever, Marina!
De har hørt hammerslag!
Redningsfartøyet er på vei!
- Er det sikkert, Tanja? - Ja!
De lever!
Kople til Vidjajevosatellitten og sjekk området nordøst for Murmansk.
Kursk har forlist.
Et fartøy med ubåtredningsfarkost forlot Vidjajevo for to timer siden.
- Det er overlevende. - Hvilken farkost?
Russerne hadde tre ubåtredningsfarkoster.
Mir ble solgt til et amerikansk firma-
- som tar med rike turister ned til Titanic for 20000 dollar billetten.
A-32 har fått problemer i Svartehavet. Da gjenstår bare Priz.
En skraphaug jeg ikke ville stolt på i et badekar.
Ber russerne om vår hjelp?
Admiral Gruzinskij i Nordflåten deres svarer ikke.
- Men han er ikke dum. - Kursk er full av hemmeligheter.
Kryptografi, driftssystem, våpen... De slipper oss ikke nær den.
Vi får se. Gjør LR5 klar til avgang inntil videre.
Få en liste over dykkerskip og metnings- dykkere fra Nordsjøen til Finland.
Vent her.
Hei.
- Nei. - Hvorfor ikke?
Nei, sa jeg.
Jeg vil begynne med å si at jeg kommer til å fortelle alt jeg kan.
Men dere må forstå at en del informasjon er sikkerhetsbelagt-
-og kan ikke avsløres.
Den russiske marine, og ikke minst Nordflåten-
- har en lang og stolt historie som forsvarere av vår nasjon.
De tapre sjømenn...
Kaptein... Kaptein...
Unnskyld at jeg avbryter, men det sies at man har hørt banking fra Kursk.
Stemmer det?
Det kan jeg ikke kommentere.
Jeg kan bare si at den russiske marine, ikke minst Nordflåten...
Hvorfor kan han ikke si noe?
Unnskyld, kaptein, men vi kom hit for å få informasjon.
Kan du si noe om bankingen som ble hørt?
Vet du hvordan de har det?
- Hvor mye luft har de? - Hva gjør man for å redde dem?
Fortell!
Hvor lang tid har de på seg? Vær så snill, si noe.
Jeg beklager så mye.
- Vi er familiene deres! - Beklager, jeg kan ikke si noe.
- Fortell hva som skjer! - Når kommer de tilbake?
- Vær så snill! - Kaptein!
Det der burde du ikke ha gjort.
De vil at du stoler på dem.
- Og om jeg ikke gjør det? - Det burde du.
Unnskyld.
Misja...
Er pappa død?
Jeg vet ikke.
Du tror han er død.
Jeg håper alt er bra med ham.
Jeg også.
Niko...
Våkn opp.
Hører du meg? Du må holde deg våken.
- Jeg må gjennom luka. - Det går ikke.
Jeg må. Vi trenger oksygen.
Du klarer det aldri.
Leo.
- Hvilket skap la han dem i? - Jeg gikk før han la dem inn.
- Du vet ikke? - Nedre delen.
Det vil ta tid å finne dem. Noen må bli med meg.
Sasja! Hjelp meg å hente oksygenpatronene.
Leo, skynd deg.
Det er galskap. Det er for langt.
Hit med armen. Kom her!
Sånn, ja.
Få ham opp av vannet! Hent tepper!
Hjelp meg! Hjelp meg!
Kom igjen!
Michail! Se på meg!
- Få ham opp! - Kom igjen!
Hold ut, Sasja!
Kom igjen!
Sasja! Du lever!
Se på meg.
Hvor er patronene?
To esker, ti patroner i hver.
Én er brukt, 19 igjen.
Hvorfor pokker tok det sånn tid? Kan du svare på det?
Jeg glemte sakene mine der nede. Kan dere gå tilbake?
Pass opp!
Forsiktig!
Pent og rolig!
Vi trenger fem mann på babord side.
Litt over en knop nå.
Batterinivå 85 prosent.
Vi snur ved 25 prosent.
- Leo, kom igjen. - Ja, kaptein.
- Vær forsiktig! - Ja da.
- Vær forsiktig med den. - Ja da.
- Hør her... Har du øvd på dette? - I teorien. Men vi hadde liten tid.
Da har du ikke øvd. Ikke noe vann på den.
- Hører du? Ikke noe vann på den. - Ikke noe vann.
- Får vi vann på den, eksploderer den. - Stor brann.
Forstår du? Stor brann. Hva skjer så?
- Ikke noe oksygen. - Nettopp. Og det vil vi unngå.
- Hold alltid øverst. - Ja.
Ta patronen.
Sett den i.
Trykk den ned og lås.
Vi kommer inn rett bak reaktorene.
Så vil strømmen presse oss mot den bakre nødluka.
Hva var det?
De er her!
Det er dem!
Vær stille!
Vi må lytte.
Vi venter.
- Den fester ikke. - Vi står riktig.
- Den låser seg ikke. - Hvorfor ikke? Batteriet har 25 prosent.
- 23... - Jeg drar ikke før vi fester oss.
Dør vi, så dør de også. Vi lader og kommer tilbake.
- Tøm ballast. - Ballast tømmes om tre, to ett...
Rett fram.
- Skarpt venstre. - Kan ikke.
Pass opp!
De kjørte inn i roret.
- De går til overflaten. - Nei!
- De går til overflaten. - Jævler!
Kom tilbake! Kom tilbake!
Kom tilbake!
Stille! Stille!
Vennligst lytt.
De kommer til å prøve igjen. Stol på meg.
- Og om de ikke får feste? - Vi svømmer til overflaten.
Nei.
- De er over oss. - Har du sett redningsfartøyet?
- Vi må ut herfra, Michail! - Nei! De har ikke trykkammer om bord.
Vi ville dø av trykkfallsyke, det vet du.
Vi dør om vi svømmer ut.
Vi venter.
Vi kan ikke vente.
Vi har ventet lenge nok. Til helvete med å vente!
Hva skjedde? Hvorfor fikk dere ikke feste?
Jeg vet ikke.
Denne skal skiftes hvert år. Gud vet hvor gammel den er.
- Halen er skadet. - Så reparer den.
- Skal bli. - Bytt batterier og prøv igjen, fort.
Vi har bare ett sett. De tar 12 timer å lade.
- Ingen reservebatterier? - De ble solgt med Mir.
De er nede hos Titanic.
Så...
Den lille isbjørnen går til mammaen sin og sier:
"Sant jeg er en isbjørn?"
"Ja, så klart," sier hun.
Da sier den lille isbjørnen: "Ok, takk."
Dagen etter går den lille isbjørnen til mammaen sin igjen og sier:
"La oss se om jeg forstår det riktig. Du er en isbjørn, sant?"
"Så klart," sier hun.
Da sier den lille isbjørnen: "Pappa er vel også en isbjørn?"
Og hun svarer: "Ja, så klart."
Da sier den lille isbjørnen: "Greit, jeg ville bare sjekke."
Neste dag kommer den lille isbjørnen til mammaen sin igjen og sier:
"Jeg må bare spørre... Du er vel en isbjørn?"
Mammaen svarer: "Ja."
"Og pappa er også en isbjørn?" Hun svarer: "Ja."
"Da er vel jeg en isbjørn?"
"Ja," svarer hun. Da sier den lille isbjørnen:
- I så fall, hvorfor... - ...fryser jeg så jævlig?
- Unnskyld, Oleg. - "Hvorfor fryser jeg da så jævlig?"
Hvorfor tar det så lang tid?
Og kragen?
Vi håper at varmen og olja skal myke den opp, så den får feste.
Virker ikke særlig lovende.
Fortsett.
Batteriene er snart fulladet!
Leo! Hammeren!
- Hva skal jeg si til Moskva? - Jeg gjør det.
Dette er admiral Gruzinskij i Nordflåten.
Jeg vil snakke med flaggkommandør David Russell.
- Den britiske marine. - Setter over.
- Andrei. - David.
- Lenge siden sist. - Virkelig.
Hva kan jeg hjelpe med?
Du har sett Priz og vår Michail Rudnitskij.
De er ikke bygd for Barentshavet, men for å frakte tømmer.
- Vet dere antallet overlevende? - 20-25, kanskje.
- Hvor ille er det? - Delene aktenfor reaktorene virker hele.
Men resten er borte.
Lar dine overordnede oss hjelpe til?
Ikke før jeg har prøvd gjentatte ganger å klare det umulige.
Jeg forstår.
- Si fra om det er noe jeg kan gjøre. - Det er én ting du kan gjøre.
Vi tilbyr umiddelbar assistanse med LR5, ubåtredningsfartøyet vårt.
Og med alt annet russerne kan trenge.
De russiske redningsfartøyene klarte ikke å nå fram.
Nå vil mange andre land hjelpe til.
Storbritannia, Frankrike, Norge og USA-
- tilbyr både teknisk bistand og redningsfartøyer.
Vi tilbyr umiddelbar assistanse med LR5, ubåtredningsfartøyet vårt.
Og med alt annet russerne kan trenge.
Det kan bli et unikt samarbeid der Den kalde krigens mistanker må vike.
Men foreløpig er det merkelig nok ikke kommet noe svar.
Verken fra Kreml eller Nordflåtens admiraler.
Ulykken kan ha blitt forårsaket av en kollisjon med et ikke-russisk fartøy.
Siden ubåter er så stille, er det alltid en fare for det.
Natos aggressivitet gjør det enda verre.
Vil dere la andre land hjelpe til?
Det er ikke avgjort ennå.
- Ta en titt. - Ja, kaptein.
Boris, sjekk batteriene.
Batteriene er utladet. Da er ikke pumpa i gang.
- Vannet vil snart stige igjen. - Hva gjør vi nå?
- Ro dere ned. Spar på oksygenet. - Det er slett ikke bra!
Hold dere våkne.
- Hva gjør du, Maxim? - Vi må komme oss vekk herfra.
Det skulle vi gjort for lenge siden.
Kom ned, Maxim! Kom tilbake.
Maxim!
Du tar livet av oss alle sammen! Kom her!
Kom ned!
- Jeg vil ikke dø! - Slutt nå!
Slutt nå! Slutt!
Kom ned igjen!
Vi kommer til å drukne, Maxim!
Derfor syns jeg at vi skal ta imot britenes og nordmennenes hjelp.
De overlevende er akterut.
Dykkerne trenger bare ta seg dit.
De visste hva de ga seg ut på.
Ja, det visste de, men visste konene deres det?
Du har fått dine ordrer. Ingen utenlandsk innblanding.
Skal bli. Jeg forstår.
Marina!
- Vi går ned. Hvor er Vera? - Hun møter oss der.
- Marina! - Jeg kommer!
Skynd deg!
Ta imot admiral Petrenko!
Jeg vet at dette er en meget vanskelig tid for dere.
På vegne av meg selv og presidenten vil jeg si-
- at vi gjør alt som står i vår makt for å redde mennene om bord i Kursk.
Jeg leser opp navnene på fartøyene som er på stedet.
Flaggskipet Pjotr Velikij.
Ubåtredningsfartøyet Michail Rudnitskij...
Admiral...
Hvordan har mannskapet det?
- Kommuniserer dere med dem? - Hvem er i live?
Ja, hvem er i live?
Er de skadet?
Hva med hjelpen fra utlandet? Har dere takket ja til den?
Om jeg får fortsette, skal jeg redegjøre for det.
Vi vurderer tilbudene om hjelp vi har fått. Foreløpig vet vi følgende:
Kursk er intakt og ligger på havbunnen.
Den ligger vanskelig tilgjengelig.
På 500 meters dyp.
Sikten der er tilnærmet lik null.
Den ligger i en vanskelig vinkel, med sterke undervannsstrømmer...
Barentshavet er ikke så dypt, og sikten er glassklar.
Barentshavet er ikke så dypt og sikten er ikke så dårlig som du sier.
- Er du ekspert på undervannsredning? - Nei.
Så overlat dette til de som er det.
Jeg er ingen ekspert, men heller ingen idiot.
Det er ingen av oss.
Ingen av oss er det!
Ikke lyv!
- Du lyver for oss! - Hvordan våger du?
Jeg spør deg om det samme.
Vi har barn her.
Vi... Vi har ektemenn!
Ektemennene og sønnene deres er i den russiske marine.
De har alle sverget å forsvare fedrelandet med sitt liv.
Redningsstyrkene gjør alt de kan.
De har moderne redningsutstyr-
- tilsvarende eller bedre enn det andre land kan tilby.
Alle her vet at det er tull!
Sitt ned og hør etter! Sinne og respektløshet hjelper ikke.
Mannen min har tjenestegjort i Nordflåten.
Vi har oppfostret sønnene våre til marinen, men hvorfor?
- Så de skal dø forgjeves? - Ro deg ned, ellers blir du vist ut!
Fortell om de lever og hvor lang tid de i tilfelle har igjen!
Rolig, ellers blir du vist ut.
- Ro dere ned. - Vi har ikke tid til dette!
Dere vil at mennene våre skal dø der nede, helt forgjeves!
Dra til helvete!
Du og dine admiraler og byråkrater... Til helvete med dere!
Det er dit dere har sendt oss og familiene våre!
Nå krever vi rettferdighet!
Hva gjorde du med henne?
Du burde skjemmes!
David...
Jeg vil takke ja til tilbudet.
- Hva har forandret seg? - Jeg vet ikke. Jeg, kanskje.
Jeg henter dykkere fra de norske oljeriggene på Åsgard.
Vi og LR5 møtes i Trondheim, 11 timer fra ulykkesstedet.
- Graham. - David.
Flaggkommandør David Russell, som har kommandoen.
Hyggelig, jeg setter pris på innsatsen deres.
Dere må undertegne noen papirer.
Dere godtar å dykke uten hjelpebåt med trykkammer-
- og kan ikke holde Stolt ansvarlig ved skade eller død-
-forårsaket av radioaktiv stråling.
- Ingen admiral Petrenko? - Han sendte meg.
- Så du overtar min kommando. - Ja, over redningsaksjonen.
Og dessuten kommandoen over Nordflåten.
Dette er flaggkommandør David Russell på Seaway Eagle.
Vi er her på admiral Gruzinskijs forespørsel.
Har vi tillatelse til å oppsøke ulykkesstedet?
Bli i nåværende posisjon og avvent videre ordre.
Stopp motorene.
Michail...
- Hva er det? - Jeg trenger en penn.
Jeg har en penn.
Hva er det? Fortell.
Hvor gammel var du da faren din døde?
Jeg var tre år, det vet du.
Hva... Hva husker du av ham?
Svar ærlig.
Ingenting.
Ingenting...
Misja kommer bare til å ha vage minner om meg.
Babyen...
- Babyen vil ikke ha noen minner om meg. - Nei, det er ikke sant.
Jeg kjente faren min.
Jeg vet at moren min elsket ham og at han elsket meg.
På en måte har han alltid vært en del av meg.
Det skal jeg fortelle ham.
Takk.
Graham Mann leder dykkerlaget vårt.
Viseadmiral Einar Skorgen, øverstkommanderende i Nord-Norge.
Han har hatt en nøkkelrolle i dette. Her er en liste med ting vi trenger.
Vi vil gjerne se bildene deres av ulykkesstedet.
Vi trenger detaljer om luka.
Alt til sin tid.
Med all respekt, admiral, tidsfaktoren er vel kritisk her?
Ja.
Vi sender ned en fjernstyrt undervanns- farkost for å måle stråling og...
Jeg tror det har skjedd en misforståelse.
Den russiske redningsstyrken er på plass og fungerer godt.
I morgen vil vi beslutte om dere skal ta del i redningsaksjonen.
Hvorfor skulle vi da komme helt hit?
For å si det som det er, admiral: Vi har dykkere og utstyr-
- og kan begynne å få opp mannskapet innen få timer.
Vi vet ikke tilstanden deres, men om det er overlevende der, kan vi få dem opp.
Vi har vært meget tydelige.
Mener vi at vi trenger deres hjelp, vil dere få beskjed.
Det ser vi fram til.
- Hvorfor drøyer de? - De vil beskytte sine hemmeligheter.
Og unngå nasjonal ydmykelse.
- Er ikke tapet av ubåten ydmykende? - Ikke om de kan skylde på oss.
- Havariet, eller at vi ikke redder dem? - Begge deler, kanskje.
- Nå, da? Skal vi vente? - Vi skal vente.
Og mennene der nede?
De venter også.
Herregud!
- Jeg får ikke feste. - Vi bommer. Vi prøver igjen.
Snur.
Vi går tilbake, sikter inn...
- Batterinivå 25 prosent. - Vi blir her.
Batterinivå 12 prosent.
- Batterinivå 9 prosent! - Trykk den ned!
8 prosent!
Hva i... Bli liggende!
Ikke flytt på den, bli liggende!
- Du beveger den! - Batterinivå 7 prosent, vi må avbryte.
Avbryt!
Tømmer ballasten. Går opp.
Vi stiger.
Hører dere slag?
Nei, ingen slag.
Send inn britene ved daggry.
Klarsignal i morgen tidlig, sir.
Gjør dykkerne klare.
Du, kamerat... Ikke forlat meg.
Bli her hos meg.
For et helvete vi har havnet i. Herregud.
Jeg vet ikke hvordan det er med dere, men jeg er ikke klar til å dø.
- God morgen, Kursk! - God morgen!
Frokosten serveres straks.
Hjelp meg, Leo.
Våkn opp, alle sammen.
Fram med det dere har, så lager vi en frokostbuffet.
- Nå, Sasja? Hva har du der? - Litt tunfisk.
Bra, sjømat!
- Kjøtt? - Ja.
- Kjeks? - Pizzakjeks?
- Kjeks? - Leo...
Hva har dere for noe? Veldig bra.
For et sammentreff. Hvordan kan dere tenke på mat nå?
- Kjeks! - Deilig!
Endelig gjør marinen noe riktig!
Niko...
- Hvor er den? - Nei, vekk herfra.
Nå blir det frokost!
Jeg har litt mer sånt.
Får jeg smake?
Det holder oss varme. Var det ikke godt?
Se her, Maxim.
Her er jo alt.
Vi vil ikke opp, vil vi det? Vi er ikke ferdige her ennå!
- Skal jeg dra isbjørnvitsen min igjen? - Ja, gjør det!
Ok, men da må Boris holde kjeft.
Den lille isbjørnen går til mammaen sin og sier...
Ta en dram i stedet.
Leo... Ikke for å herse med deg, din lille dritt...
Leo! Pass opp, Leo!
Våkn opp!
Vekk ham!
Rolig.
Hvor lang tid har vi igjen?
Et par minutter.
Det har vært en ære å få tjenestegjøre med dere.
Kaptein!
Marinens bånd
Her er mitt hjerte Her er min hånd
Marinens bånd Marinens bånd
Her er mitt hjerte Her er min hånd
Jeg tror, jeg tror Jeg tror, jeg tror
Vi skal ta en dram til, min bror
Marinens bånd Marinens bånd
Her er mitt hjerte, her er min hånd
Sir!
Vi er klare til å begynne.
Fort! Sjekk oksygennivået.
- Er dykkerne klare? - Klare for 106 meter.
Vi setter i gang!
Vi må kontrollere om lukekammeret er fylt med vann.
Mottatt.
Åpne trykkventilen og se om det er noe sug.
Kammeret er fylt med vann.
Ingen overlevende.
Min Michail sa at de som drar til sjøs, forandres for alltid.
Han sa at det er derfor de ikke er som oss andre.
De knytter bånd til hverandre, gjennom havet.
Det er derfor sjømenn redder sjømenn-
-til og med i krig.
Jeg vet ikke om vi er i krig.
Mannskapet på Kursk kan ikke si hva de tenker.
Men før mannen min døde, skrev han et brev til meg...
Og til sønnen vår og vårt ufødte barn.
"Ingen får en evighet."
Men jeg skulle gjerne hatt mer.
Jeg ville gi deg mer.
Flere barn.
Elsk sønnen og babyen vår.
For oss begge.
Fortell dem om og om igjen-
- at jeg elsker dem, slik som jeg har elsket deg.
Finn en annen mann å elske, men elsk også meg.
Selv om jeg kun er et øyeblikk for deg, -
"-så er du min evighet."
Misja Averin!
Bra gjort, i kirken.
Jeg har noe her.
Den tilhørte faren din.
Takk.
Mamma...
Mannskapet på Kursk etterlot seg 71 barn.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
Tekster: P.S. Mannes