Nytt världsrekord av Misja Averin.
- Mamma! Jag klarade 57 sekunder! - Härligt.
- Det är sovdags. - Inte sova!
Det är sent. Misja!
Misja!
- Det är inte roligt, Misja. Kom hit! - Inte sova!
Ta honom, Michail.
Inte sova! Inte sova!
Inte sova!
Misja...
Kom till soffan! Till soffan!
Till soffan!
Nu har jag fått nog.
Ge mamma en puss, hon är trött.
Gå och lägg dig! Misja!
- Har han inte ringt? - Nej.
Vilken skit.
Jag vet inte, det har inte gått så lång tid.
Nej, men ändå.
- Visst borde han väl ha ringt? - Ja.
- Hej. - Kapten.
God morgon.
- Mer har jag inte. - Tack, Sergej. Han lär uppskatta det.
Långsamt...
- Perfekt. - Säkra den.
Jag beklagar, vi har inte fått nåt från Moskva.
- Vad ska vi då leva på? - Visste jag det skulle jag leva på samma.
Ni har ju ett uppdrag. Ni kommer att få havstillägg.
Som aldrig betalas ut.
Pavel!
Vi måste åka! Kom upp!
Vi fick 800 av Sergej.
- Hon har lagt på mer. - Va?
Hon har lagt på mer!
Hon kräver allt på listan, annars dödar hon mig.
Fyra lådor vodka till, fem backar öl-
- åtta rullar kräpptyg, ballonger, champagne...
Jäklar! Då får du ställa in.
Gift dig med mig i stället.
- Vem har våra pengar? - Va? Anton.
- Det räcker inte, inte på långa vägar. - Det löser sig.
Oleg!
- Jag kan gifta mig med dig. - Håll käften!
Jag menar allvar.
- Jag vore en perfekt fru. - Tyst, Oleg.
Ge mig listan.
Hej. Det här vill vi ha.
Här är pengarna. Det är lite knappt, men...
Glöm det.
- Jag betalar resten nästa vecka. - Säkert...
- Senast veckan därpå. - Kontant eller inget.
Det är min bästa väns bröllop.
- Vi är klara nu. - Menar du allvar?
- Ja, det gör jag. - Det kan inte vara sant...
- Nej... Michail! - Nej, Michail.
Titta på den här. Vad säger du då?
Ett ubåtsur.
Nåt mer du behöver? Skor? Kavajer?
Underkläder?
- Okej. - Suveränt.
- Riktigt bra. - De ser fina ut.
Nu blir hon nöjd.
Kan vi få lite vodka?
Nu är det min klocka vi dricker.
Ska vi börja äta nu eller vänta lite?
- Var är din klocka? - Det är en lång historia.
- Vi är lite nakna allihop. - Vad har hänt?
- Vi sålde våra klockor. - Varför det?
På grund av den här, och den här... Och allting!
- På riktigt? - Vi köpte ju allt.
- Tack. - Varsågod.
- Vad är det, Oleg? - Gråter du?
- Titta! Han gråter! - Jag gråter inte.
Vad är det med dig? Varför gråter du?
- Nu äter vi, Oleg. - Sluta gråta, annars börjar jag med.
Han gråter! Förlåt, jag är så full.
Sluta nu, Oleg. Har du roligt?
En till min fru.
Kanske är det den torftiga miljön här som för oss samman-
-men vi är utan tvekan ett.
Och i kväll blir Pavel och Daria ett.
Som Pavels bästa vän...
- Kolla vem som gråter nu. - Håll käften!
Som Pavels bästa vän vill jag utbringa en skål-
-för Pavel och Daria-
- och det halvdussin ungar de ska få som ska ta hand om farbror Anton.
- Skål! - Skål!
Jag vill utbringa en skål för Daria.
Som min underbara Tanja kan intyga-
-så är livet som flottisthustru inte lätt.
Livet här i Norra flottan är ännu tuffare.
Tänk er då att dessutom vara Pavels fru...
Tänk er, så jobbigt!
Men vi stretar på-
- och när det känns som allra jobbigast... Vad gör vi då?
Åh, flottans band Åh, flottans band
Här är mitt hjärta Här är min hand
Åh, flottans band Åh, flottans band
Här är mitt hjärta Här är min hand
Jag tror, jag tror Jag tror, jag tror
Vi ska ta en sup till, min bror
Åh, flottans band Åh, flottans band
Här är mitt hjärta, här är min hand
Gorko, gorko, gorko!
Två, tre, fyra, fem-
-sex, sju, åtta, nio, tio-
-11, 12, 13, 14, 15-
-16, 17, 18, 19, 20!
Få upp honom!
- Du är min bästa vän. - Jag vet.
Så roligt! Tio års lycka!
20 år! Inte tio.
Va?
Följ med mig.
Vad då?
Vad gör du?
Vi går dit ut.
Sluta.
- Känner du honom? - Ja, det gör jag.
Sov gott, min älskling.
Sov gott, mitt allt.
God morgon!
- Hej. - Hej.
God morgon, kapten.
- God morgon. - God morgon, kapten.
- Är du redo för en fisketur? - Hur är det?
- Vad ska ni visa på tv:n? - Riktigt viktiga saker.
Vänta, vänta...
Långsamt!
- Jag har den. - Vi klarade det.
- Har de startat? - Nej.
Aleksej! Hur är läget?
- Du måste komma i form igen. - Tyst med dig.
- Hur mår du, Aleksej? - Bara bra, tack.
Det var där vi var. I Moskva.
- Titta! - Låt musiken vara.
Underbart!
Pavel! Är du fortfarande gift, efter ett helt dygn?
- Än så länge går det bra. - Vilket tålamod hon har.
Här har vi tjockisen.
- Den svettas. - Är den arg?
130 grader, det är inom gränsvärdena.
Inte arg, men irriterad.
Reaktorerna ligger på tre fjärdedelar. Temperatur och tryck är normala.
Babord och styrbord turbiner fungerar.
Motorn är körklar.
Maskinisterna är på plats. Start-och hamnkontroller genomförda?
Genomförda och inrapporterade.
Håll ett öga på hydraulsystemet i aktern.
- Instrumentkontroll? - Genomförd, utan anmärkning.
- Kursk åker! - Skynda er!
Vänta på mig!
De åker!
Kom snart tillbaka!
Försten upp!
- Hej då! - Vänta på mig!
Hej då!
Hej då, pappa!
Tack.
Han kommer.
Var försiktig.
- Viceamiral på däck! - Lediga.
Kaffe.
Flytta fram fregatterna. 16,5 norrut.
Ja, viceamiral.
- Måste jag göra allt själv? - Nej, viceamiral.
Visst är det storslaget?
När vi gjorde den här övningen för 20 år sen hade vi tre gånger så många fartyg.
Nu rostar hälften av dem bort.
Två tredjedelar av våra ubåtar skrotas.
Minns du Kutuzov?
Min första kommendering.
De har tömt den på missiler-
- och nu levererar den kött och grönsaker till basen i Poljarnyj.
Om amerikanerna går till attack kan Kutuzov skjuta kål på dem.
Det är ändå imponerande.
Mer än nog för att budskapet ska gå fram till våra fiender.
Nu gäller bara att lista ut vilka som är våra fiender.
Flottiljamiral Russell.
Standertman, ubåtsflottiljen.
- Hur fortlöper ryssarnas övning? - 57 fartyg ovan ytan.
Tre upptäckta ubåtar. En Oscar II, Kursk lämnade Vidjajevo 07.20.
- Sonar? - Tysta och osynliga.
Oscar-klass.
Tur att ryssarna inte har råd att bygga fler såna.
Typhoonerna hörs åtminstone, så att vi inte kör in i dem.
Tänk att ryssarna höll en sån här övning om året förr.
God morgon.
- Är viceamiral Gruzinskij på plats? - I befälsposition.
Ni känner väl honom?
Vi har träffats. Vi var ute och fiskade. Och drack.
Ja, för mycket för min del.
Jaha, viceamiral Gruzinskij...
Vad har du för ess i rockärmen?
Vakthavande befäl, ta oss till 28 meter.
Höger till 85 grader.
- 20 knop när vi är i position. - 28 meter, bäring 85 grader och 20 knop.
- Bestyckning? - 24 SS-16-robotar, 21 L55-torpeder.
En väteperoxiddriven övningstorped.
- En tjockis? Status? - Stabil.
Jag hatar väteperoxidtorpeder. Billiga och farliga.
135.
Jag har ingen klocka.
Det ska bli skönt att slippa den här.
Givakt!
Manöver.
Övningen består av tre faser.
Avfyrning av testmissil, avfyrning av testtorped-
- återgång till basen oupptäckt. Reaktorstatus?
Båda reaktorerna är igång.
Bestyckning?
Testtorpeden är stabil, men har en något förhöjd innertemperatur.
- Det tyder på en möjlig väteperoxidläcka. - Uppfattat.
Vi gör oss av med den så fort vi har tillstånd att avfyra den.
- Något annat? - Nej.
Utgå.
Tuben är kontrollerad.
Förbered laddning.
Temperaturen stiger. 142 grader nu.
Jag behöver tala med kommendören.
Kommendören här.
Övningstorpeden är arg, sir. 142 grader, på väg uppåt.
148.
Begär tillstånd att få avfyra före avsatt plats.
Ligger vi fortfarande inom gränsvärdet?
Ja, kommendör.
Avfyrningsområdet är sju minuter bort.
Vi är inte i position än. Tillstånd nekas.
Uppfattat.
Enligt reglementet.
152.
Be en bön.
Jag är inte religiös...
Säkra sektionen!
Stäng alla luckor och ventiler!
- Vad händer? - Säkra det främre skottet.
Säkra skotten, stäng alla ventiler!
Det här är sektion 7, kom.
- Varför svarar de inte? - De är döda.
- Varför stiger vi inte? - Vad tror du?
Tyst!
Det här är sektion 7, kom.
Det brinner i torpedkammaren.
Detonationstemperatur?
Jag tror att stridsspetsarna detonerar vid 180 grader.
Hur mycket?
180 grader.
Det är över sensorernas mätområde.
- Vad gör vi nu? - Det vi har övat på. Säkra...
Ta er till sektion 9!
Pavel och Anton är där framme!
Till sektion 9!
Lämna honom där och ta dig till sektion 9.
Skynda på!
Anton! Anton!
Sektion 5, det här är sektion 7, kom.
Sektion 5?
Sektion 5, det här är sektion 7, kom.
- Michail... De är borta. - Sektion 5, det här är sektion 7.
Vi måste gå. Kom!
- 5 här. Michail? - Anton! Vi är i sjuan. Status?
Reaktorerna smälter. Kylsystemet fungerar inte.
- Ta er därifrån. - Då blir det ett nytt Tjernobyl.
Vi måste aktivera konvektionskylningen.
- Hur ser vattennivån ut? - Den stiger. Snabbt.
Michail...
Hälsa Vera att jag älskar henne.
Hej då.
Skynda på! Mot sektion 9!
Är det nån här?
Skynda på!
Peter? Peter!
Gå nu! Gå!
Skynda på!
- Kom nu, Leo! - Rör mig inte!
Vakna! Vakna!
Hjälp mig. Hjälp mig.
Upp med dig! Upp!
- Vet vi vad som hände, kapten? - Inte riktigt.
Varför lever vi?
Vi befann oss i aktern, därför lever vi.
Explosionen skedde i fören och skotten skyddade oss.
Vad ska vi ta oss till?
Vi kan ta oss ut genom luckan.
- Vi tar in vatten. - Nej, en sak i taget.
Vi stabiliserar kammaren, vi inventerar, och sen...
Sen kan vi fundera över flyktalternativ. Är det förstått?
- Ja, kapten! - Gott så.
Maksim och Niko, stäng hela sektionen och töm rören.
- Kontrollera sen från fören till aktern. - Ja, kapten.
Boris, du tar pumpen.
Hämta hammaren, Sasja. Vi måste visa att vi lever.
Fyra slag, upprepade gånger. Varje hel timme.
Fyra slag.
Fem, fyra, tre, två, ett...
Ta fram en närbild på Barents hav, nordöst om Murmansk.
Fram med sjöfartstrafiken på en gång.
Jag behöver bättre satellitbilder.
Zooma in där. Vad är det?
- Vad har vi? - De ryska fartygen går runt i cirklar.
- En seismisk våg? - En liten, en stor. 3,9 på Richterskalan.
Kl. 11.28, den andra efter två minuter.
Herregud.
Ubåten är borta.
Skriv ut NORSAR:s data för Barents hav.
David, be amerikanerna om satellitbilder från Vidjajevo och Murmansks andra hamnar.
Bruce, ring upp Norra flottan i Ryssland.
- Vem? - Viceamiral Gruzinskij.
- Ska Nato godkänna det först? - I så fall skulle jag ha sagt det.
- Viceamiral på däck! - Fortsätt.
Rapportera.
- Två ljudhändelser. - Hur starka?
Osäkert. Mätinstrumenten strejkar.
Ge mig position och båt.
- Kursk? - Gör Dronov klar att gå ner.
- Förstått? - Ja, viceamiral.
- Vad är det vi hör? - En explosion.
Sen en andra explosion som egentligen består av flera olika.
- Granit-robotar? - Snarare torpeder.
- Har ni hört från Norra flottan? - Inte än.
Överlevande?
Det har skett två stora explosioner.
Satellitbilder visar att räddningsfartygen står kvar i hamnen.
- Mamma! - Ja?
Är de här bra?
De är små, men de duger.
Lägg dem i korgen.
De är väldigt små.
Bebissvampar.
Vi kan ha dem i soppan.
Kom.
Vattnet stiger fort!
Det är uppe på 1,5 meter.
Vi försöker lösa det.
- Vi behöver mer tyg! - Hämta tyg, Leo.
- Hämta tyg! - Skynda på!
Hämta klämmorna! Kom, Niko!
Hur går det med pumpen, Boris?
- Vi behöver pumpen nu! - Jag håller på.
Vi kopplar den till reservbatterierna.
Den är igång.
- Hämta mjölken och kolla om den suger. - Ge mig mjölken.
Testa suget.
Det hjälper, men vattnet stiger fortfarande.
Se till att pumpen är igång, Boris. Vi tar fortfarande in vatten.
Hämta filtar, Niko, vi måste hålla oss varma.
Ja, kapten.
Förbered syregeneratorn också.
Aktivera den inte utan att jag är med.
Leo?
Hur är det?
- Du kommer att klara det. - Jag är inte rädd.
Lyssna på mig.
Tänk dig att du var där uppe och dina vänner var fast här.
Du skulle göra allt för att rädda dem. Inget vore för mycket.
Ingenting.
Allt vi skulle göra för dem, kommer de att göra för oss.
- Ja, kapten. - Tror du på det?
- Okej? - Ja, kapten.
Något ljud?
Det fungerar inte.
Vi ska laga den. Vi är snart framme.
Herregud.
Värre...
Mycket värre än väntat.
Ingen kan ha överlevt.
Det är Kursk. Det har hänt nåt.
- Vad då? - Jag beklagar.
Ilina...
- Hej, mamma. - Hej.
- Anastasia! Vad har du hört? - Att de har förlorat kontakten.
- Hur längesen då? - Jag vet inte.
- Jag hörde att det brann. - Vem sa det?
- Tasja. - Danils syster sa att allt är bra.
- Sitter de fast? - Vem vet?
Vad ska vi ta oss till?
Leta reda på Vadim. Jag försöker med högkvarteret.
Vi ses hos Vera.
Oroa dig inte, vi ska ta reda på vad som har hänt.
Har det hänt nåt med Kursk?
Jag... Det vet jag ingenting om.
Har ni hört nåt? Kan ni säga nåt?
Jag kan inte säga nåt jag inte vet.
Jag skulle ändå inte få berätta nåt. Jag beklagar.
- Kommendör Timosjenko! - Ja.
Vi fick höra att det har hänt nåt med Kursk.
Jag blev precis hitkallad. Ursäkta mig.
De måste ju berätta för oss vad som har hänt.
Vilken skit!
- Vad ska vi ta oss till? - Vi låter flottan göra sitt jobb.
De gör allt som står i deras makt för att få hem dem.
- Vi måste få veta vad som har hänt. - Ja...
För 30 år sen, när Anton var mycket yngre än vad Misja är-
-arbetade Antons far på Kiev.
Då brann det i ubåten och hon låg på botten i tre veckor.
Jag fick inte veta nåt.
Flottan skyddade mig och räddade Vadim.
De kommer att göra sin plikt.
Er plikt är att vänta och hoppas.
Ja.
Kaffe?
Jag tog inte farväl av Anton när han åkte.
Jag var arg för att...
Han hade lovat att laga det trasiga fönstret ovanför diskbänken.
Jag gav honom ingen avskedskyss.
Det kanske var sista gången vi sågs.
Jag snäste åt honom.
Han visste att du älskade honom.
- Visste? - Han vet det.
Du måste vara stark.
- Vi måste vara starka. - Ja.
Vi har inget val.
Kapten!
Sätt dig där borta, Misja.
- Jag heter Tanja Averina. - Ja, jag vet. Jag känner Michail.
Det här är väl vårt enda räddningsfartyg?
Om de levde skulle ni åka dit.
Jag beklagar.
Jag fixar det.
Inget syre.
Syrereserven är borta. Vi måste dra igång syregeneratorn.
Oleg...
- Vi behöver patroner för att tända den. - Ja, jag vet.
Jävlar...
Vad är det?
- Vi har inga patroner. - Va?
- Vi har inga patroner. - De måste ligga nånstans.
- Vi har letat överallt. - De måste ligga nånstans.
Det finns patroner i sektion 8, längre ner.
Jag gav dem till Timur.
Sektion 8 är vattenfylld.
Vi kan inte ta oss ner dit.
Fan också.
Boris...
Dra igång pumpen, Boris.
Jag kan hjälpa dig.
Beredd.
Nödgeneratorn.
- Stoppa alla motorer. - Ljudtest genomfört.
- Finns det nåt att höra vill vi höra det. - Stäng av motorerna.
15 sekunder.
Fem, fyra, tre...
...två, slår heltimme nu.
- Är det säkert att ljudet fungerar? - Ja, viceamiral.
Vi hör andra ljud från vattnet, men inget mer.
Michail!
Vi har gått över heltimmen.
- Va? - Vi har gått över, vi måste slå.
Förlåt, jag sålde min klocka.
Ja!
Ring omedelbart upp Rudnitskij.
- Tanja Averina? - Ja.
Jag heter Kulkin.
De har hört slag från Kursk.
Tack.
Marina! Marina!
Daria! Daria!
Marina!
- Vad är det? - De har hört slag!
- På riktigt? - Ja!
De lever, Marina!
De har hört slag!
Räddningsfartyget är på väg!
- Är det säkert, Tanja? - Ja!
De lever!
Koppla upp oss mot Vidjajevosatelliten och håll koll på området nordöst om Murmansk.
Det är Kursk som har förlist.
Ett fartyg med en ubåtsräddningsfarkost lämnade Vidjajevo för två timmar sen.
- Det finns överlevande. - Vilken farkost?
Ryssarna har haft tre ubåtsräddningsfarkoster.
Mir såldes till ett amerikanskt företag-
- som tar med rika turister ner till Titanic.
Biljetterna går på 20000 dollar.
A-32:an har fått problem i Svarta havet, då återstår bara Priz.
En hög bultar som jag inte litar på ens i ett badkar.
Har ryssarna bett om vår hjälp?
Jag har upprepade gånger sökt viceamiral Gruzinskij, men inget svar.
- Men han är inte dum. - Kursk bär på mycket hemligheter.
Kryptografi, driftsystem, vapen... De släpper inte fram oss.
Vi får se. Gör LR5 klart för avfärd tills vidare.
Jag vill ha en lista på alla dykfartyg och mättnadsdykare från Nordsjön till Finland.
Vänta här.
Hej.
- Nej. - Varför inte?
Nej, sa jag.
Jag vill börja med att säga att jag kommer att berätta allt jag kan.
Men ni måste förstå att viss information är säkerhetsklassad-
-och inte kan delges för tillfället.
Den ryska flottan, och inte minst Norra flottan-
- har en lång och stolt historia av att försvara vår nation-
-och de modiga sjömän...
Kommendör... Kommendör...
Ursäkta att jag avbryter, men vi har fått veta att man hört slag från Kursk.
Stämmer det?
Det kan jag inte kommentera.
Det enda jag kan säga är att den ryska flottan, inte minst Norra flottan...
Varför kan han inte berätta?
Ursäkta, kommendören, men vi kom hit för att få information.
Kan ni snälla säga nåt om slagen som hördes?
Vet ni hur de mår?
- Hur mycket luft har de? - Vad gör man för att rädda dem?
Berätta!
Hur lång tid har de på sig? Snälla, säg nånting.
Jag beklagar. Jag beklagar verkligen.
Vi är ju deras familjer!
Jag beklagar, men jag har inget att säga.
- Berätta vad som händer! - När kommer de tillbaka?
- Snälla! - Kommendör!
Så där borde ni inte ha gjort.
De vill att ni litar på dem.
- Och om jag inte gör det? - Det borde du göra.
Ursäkta.
Misja...
Är pappa död?
Jag vet inte.
Du tror att han är död.
Jag hoppas att han mår bra.
Det hoppas jag med.
Niko...
Vakna. Vakna.
Hör du mig? Du måste hålla dig vaken.
- Jag måste ta golvluckan. - Det går inte.
Det måste gå. Vi behöver syre.
Du klarar det aldrig.
- Leo. - Ja, kapten.
- I vilket skåp la du dem? - Jag gick innan han la in dem.
- Du vet inte? - Nedre sektionen.
Det kommer att ta tid att hitta dem. Nån måste följa med.
Sasja! Hjälp mig att hämta syrepatronerna.
Leo, skynda dig.
Det är vansinne. Det är för långt.
Hit med armen. Kom! Så ja.
Få upp honom ur vattnet! Hämta filtar!
Hjälp mig! Hjälp mig!
Kom igen!
Michail! Se på mig!
- Få ut honom! - Kom igen!
Håll ut, Sasja!
Kom igen!
Sasja! Du lever!
Titta på mig.
Var är patronerna?
Två askar, tio patroner i varje.
En är tagen, 19 kvar.
Varför i helvete tog det sån tid? Kan du svara på det?
Jag glömde mina grejer där nere. Kan ni gå tillbaka?
Akta!
Var försiktiga!
Lugnt och fint!
Vi behöver fem man på babord sida.
Strax över en knop nu.
Batterinivå 85 procent.
Vi vänder vid 25 procent.
- Leo... Kom igen. - Ja, kapten.
- Var försiktig! - Jag vet.
- Var försiktig med den. - Ja, jag vet.
Lyssna på mig... Har du övat på det här?
I teorin. Men vi hade ont om tid.
Då har du inte övat. Inget vatten på den.
- Lyssnar du? Inget vatten på den. - Inget vatten.
- Vidrör den vatten så exploderar den. - Stor brand.
Förstår du? Stor brand. Vad händer sen?
- Inget syre. - Precis, och det vill vi inte.
- Håll alltid högst upp. - Ja.
Ta patronen.
Sätt i den.
Tryck ner den, och lås.
Vi kommer in strax bakom reaktorerna.
Sen får strömmen trycka oss mot den bakre nödluckan.
Vad var det?
De är här!
Det är de!
Var tysta!
Vi måste lyssna.
Vi väntar.
- Den fäster inte. - Vi står rätt.
- Den låser sig inte. - Varför inte? Batteriet har 25 procent.
- 23... - Jag åker inte förrän vi är fast.
Dör vi så dör de också. Vi laddar och åker tillbaka.
- Töm ballasten. - Ballasten töms om tre, två, ett...
Rakt fram.
- Gira vänster. - Det går inte.
Akta!
De körde in i rodret.
- De stiger mot ytan. - Nej!
- De stiger mot ytan. - Era jävlar!
Kom tillbaka! Kom tillbaka!
Tystnad! Tystnad!
Lyssna, är ni snälla.
De kommer att försöka igen. Lita på mig.
Tänk om de inte kan fästa då heller.
- Vi simmar mot ytan i stället. - Nej.
- De är ovanför oss. - Har du sett räddningsfartyget?
- Vi måste ut härifrån, Michail! - Nej! De har ingen tryckkammare ombord.
Vi skulle dö av tryckfallssjuka, det vet du.
Simmar vi så dör vi.
Vi väntar.
Vi kan inte vänta.
Vi har väntat tillräckligt. Åt helvete med att vänta!
Vad hände? Varför kunde ni inte fästa?
Jag vet inte, viceamiral.
Det här ska bytas varje år. Det känns hur gammalt som helst.
- Akterfenan skadad. - Laga den då.
- Ska ske. - Byt batterierna och försök igen.
Vi har bara en uppsättning. De tar tolv timmar att ladda.
- Inga reservbatterier? - De såldes med Mir.
De är nere hos Titanic.
Jaha...
Den lilla isbjörnen går till sin mamma och säger:
"Visst är jag en isbjörn?"
"Ja, såklart", säger hon.
Då säger den lilla isbjörnen: "Okej, tack."
Dagen därpå går den lilla isbjörnen till sin mamma igen och säger:
"Nu ska vi se om jag förstått. Du är väl en isbjörn?"
"Ja, såklart", säger hon.
Då säger den lilla isbjörnen: "Pappa är väl också en isbjörn?"
Och hon svarar: "Ja, såklart."
Då säger den lilla isbjörnen: "Okej, jag skulle bara kolla."
Nästa dag kommer den lilla isbjörnen till sin mamma igen och säger:
"Jag måste bara fråga... Du är väl en isbjörn?"
Då svarar mamman: "Ja."
"Och pappa är väl en isbjörn?" Hon svarar: "Ja."
"Då är väl jag en isbjörn?"
"Ja", svarar hon. Då säger den lilla isbjörnen:
- Varför, i så fall... - ...fryser jag så jävligt?
- Förlåt, Oleg. - "Varför fryser jag då så jävligt?"
Varför tar det så lång tid?
Och kragen?
Vi hoppas att värmen och oljan ska mjuka upp den så att den kan fästa.
Det lät inte särskilt lovande.
Fortsätt.
Batterierna är snart uppladdade!
Leo! Hammaren!
- Vad ska jag säga till Moskva? - Jag tar det.
Det här är viceamiral Gruzinskij i Norra flottan.
Jag vill prata med flottiljamiral David Russell.
- Brittiska flottan. - Jag kopplar er.
- Andrej. - David.
- Det var längesen. - Verkligen.
Hur kan jag hjälpa till?
Du har sett Priz och vår Michail Rudnitskij.
De är inte byggda för Barents hav, utan för att frakta timmer.
- Vet ni hur många som har överlevt? - 20-25, kanske.
- Hur illa är det? - Delarna akter om reaktorerna verkar hela.
Men resten är borta.
Kan dina överordnade låta oss hjälpa till?
Inte förrän jag har försökt göra det omöjliga tillräckligt många gånger.
Jag förstår.
- Finns det nåt jag kan göra, så säg till. - Det finns en sak du kan göra.
Vi erbjuder omedelbar assistans med LR5, vår ubåtsräddningsfarkost-
- och med allt annat som ryssarna kan behöva.
De ryska räddningsfordonen lyckas inte nå fram-
- och nu vill många andra länder hjälpa till.
Storbritannien, Frankrike, Norge och USA-
- erbjuder både teknisk assistans och räddningsfarkoster.
Vi erbjuder omedelbar assistans med LR5, vår ubåtsräddningsfarkost-
- och med allt annat som ryssarna kan behöva.
Det kan bli ett unikt samarbete där det kalla krigets misstankar får stå åt sidan.
Men än så länge har märkligt nog inga svar kommit-
- varken från Kreml eller Norra flottans amiraler.
Vi tror att olyckan kan ha orsakats av en kollision med en utländsk farkost.
Eftersom ubåtar är så tysta är det en ständig fara.
Än värre blir det av Natos aggressivitet.
Tänker ni låta andra länder hjälpa till?
Det är ännu inte beslutat.
- Ta en titt. - Ja, kapten.
- Kolla batterierna, Boris. - Ja, kapten.
Batterierna är slut. Då är inte pumpen igång.
- Vattnet kommer snart att stiga igen. - Vad gör vi nu?
- Lugna ner er. Spara på syret. - Det är inte alls bra!
Håll er vakna.
- Vad gör du, Maksim? - Vi måste ta oss härifrån.
Det borde vi ha gjort för länge sen.
Kom ner, Maksim! Kom tillbaka.
Maksim!
Du tar livet av oss allihop! Kom hit!
Kom ner!
- Jag vill inte dö! - Sluta nu!
Sluta nu! Sluta!
Kom ner igen!
Vi kommer att drunkna, Maksim!
Därför tycker jag att vi ska ta emot britternas och norrmännens hjälp.
Överlevarna befinner sig i aktern.
Dykarna behöver bara ta sig dit.
De visste vad de gav sig in på.
Ja, det visste de, men visste deras fruar det?
Ni har era order. Ingen utländsk inblandning.
Som ni vill. Jag förstår.
Marina!
- Vi går ner. Var är Vera? - Hon möter upp där.
- Marina! - Jag kommer!
- Skynda dig! - Två minuter!
Lystring. Amiral Petrenko.
Jag vet att det här är en besvärlig tid för er.
Jag talar för mig själv och för presidenten när jag säger-
- att vi gör allt som står i vår makt för att rädda männen ombord på Kursk.
Jag ska läsa upp de fartyg som finns på platsen.
Flaggskeppet Pjotr Velikij-
- ubåtsräddningsfarkosten Michail Rudnitskij...
Amiral...
Hur mår besättningen?
- Kommunicerar ni med dem? - Vilka lever?
Ja, vilka lever?
Är de skadade?
Hur blir det med utlandshjälpen? Har ni tackat ja?
Om ni låter mig fortsätta så ska jag redogöra för det.
Vi överväger de hjälperbjudanden vi har mottagit, men det här vet vi i nuläget...
Kursk är intakt och ligger på havsbottnen.
Den befinner sig på en svårtillgänglig position på 500 meters djup.
Sikten där är i det närmaste obefintlig.
Den ligger i en svår vinkel, med starka undervattensströmmar...
Barents hav är inte alls så djupt, och sikten är glasklar.
Barents hav är inte så djupt och sikten är inte alls som ni säger.
- Är ni expert på undervattningsräddning? - Nej.
Överlåt då det här åt dem som är det.
Jag är ingen expert, men inte heller nån idiot.
Det är ingen av oss.
Ingen av oss är det!
Ni får inte ljuga!
- Ni ljuger för oss! - Hur vågar ni?
Jag frågar er detsamma.
Vi har barn här.
Vi... Vi har våra makar!
Era makar och era söner ingår i den ryska flottan.
Var och en av dem har svurit att försvara landet med sitt liv.
Räddningsstyrkorna gör allt de kan.
De är välutrustade med den senaste tekniken-
- likvärdig, eller överordnad, den som utlandet erbjuder.
Dumheter! Det vet alla här!
Sitt ner och lyssna. Ilska och respektlöshet gör ingen nytta.
Min make har tjänstgjort i Norra flottan.
Vi har uppfostrat våra söner till flottan, men varför?
- För att dö för ingenting? - Lugna er, annars blir ni uteskorterad.
Berätta om de lever och hur lång tid de i så fall har kvar!
Lugn, annars blir ni uteskorterad.
- Lugna er. - Vi har inte tid med det här!
Ni vill att våra män dör där nere, till ingen nytta alls!
Ni kan fara åt helvete!
Ni, och era amiraler och era byråkrater... Åt helvete med er!
Det är dit ni har förpassat oss och våra familjer!
Nu kräver vi rättvisa!
Vad gjorde ni med henne?
Ni borde skämmas!
David...
Jag vill tacka ja till ert erbjudande.
- Vad har förändrats? - Jag vet inte. Jag, kanske.
Jag tar ner dykare från de norska oljeriggarna i Åsgard.
Vi och LR5 möts upp i Trondheim, elva timmar från olycksplatsen.
- Graham. - David.
Flottiljamiral David Russell, som för befälet.
Trevligt att träffas, jag uppskattar ert arbete.
Innan ni går in måste ni skriva på några papper.
Ni går med på att dyka utan livbåt med tryckkammare-
- och får inte ställa företaget Stolt ansvariga vid skada eller död-
- orsakad av kärnvapenstrålning eller krigsvapen.
- Ingen amiral Petrenko? - Han skickade mig.
- Ni har entledigat mig från mitt befäl. - Ja, över räddningsaktionen.
Ni entledigas också från ert befäl över Norra flottan.
Det här är flottiljamiral David Russell på Seaway Eagle.
Vi är här på viceamiral Gruzinskijs begäran.
Har vi tillstånd att besöka olycksplatsen?
Behåll er position och invänta vidare order.
Stoppa motorerna.
Michail...
- Vad är det? - Jag behöver en penna.
Jag har en penna.
Vad är det? Berätta.
Hur gammal var du när din pappa dog?
Jag var tre år, det vet du.
Vad... Vad har du för minnen av honom?
Svara ärligt.
Inga alls.
Inga alls...
Misja kommer bara att ha vaga minnen av mig.
Bebisen...
- Bebisen kommer inte att ha några alls. - Nej, så är det inte.
Jag känner av min pappa.
Jag vet att mamma älskade honom och att han älskade mig.
På nåt sätt har han alltid varit en del av mig.
Det ska jag berätta för honom.
Tack.
Graham Mann leder vårt dykarlag.
Viceamiral Einar Skorgen, överbefälhavare för Nordnorge.
Han har haft en nyckelroll i det här. Här är en lista med saker vi behöver.
Vi vill ta del av era bilder av olycksplatsen.
Vi behöver detaljer om luckan.
I sinom tid, så.
Med all respekt, amiral, nog är väl tidsfrågan av yttersta vikt?
Ja.
Vi skickar ner en undervattensrobot för att mäta strålning och...
Jag tror att det har skett ett missförstånd.
Den ryska räddningsstyrkan är på plats och fungerar väl.
I morgon kommer vi att fatta beslut om huruvida ni ska få vara delaktiga.
Varför skulle vi då komma ända hit?
Låt mig tala klarspråk, amiral. Vi har dykare och utrustning-
- och kan börja hämta upp besättningen inom några timmar.
Vi vet inte hur de mår, men om det finns överlevande så kan vi ta upp dem.
Vi har varit mycket tydliga.
Om vi bedömer att er hjälp behövs så kommer ni att meddelas.
Det ser vi fram emot.
- Varför förhalar de det? - De vill skydda sina hemligheter.
Och undvika nationell förnedring.
- Är inte ubåtsförlusten förnedrande? - Inte om de kan skylla på oss.
- Krocken eller att vi inte räddar dem? - Både och, kanske.
- Nu, då? Ska vi vänta? - Vi ska vänta.
Och männen där nere?
De väntar också.
Herregud!
- Jag får inte fäste. - Vi missar. Vi försöker igen.
Vänder om.
Vi går tillbaka, riktar in...
- Batterinivå 25 procent. - Vi stannar.
Batterinivå 12 procent.
- Batterinivå 9 procent! - Tryck ner den!
8 procent!
Vad i... Ligg kvar!
Flytta inte på den, ligg kvar!
- Du rör den! - Batterinivå 7 procent, vi måste bryta.
Avbryt!
Tömmer ballasten. Går upp.
Vi stiger.
Hör ni slag?
Nej, inga slag.
Släpp in britterna i gryningen.
Vi får försöka i morgon bitti, flottiljamiral.
Gör dykarna klara.
Du, kompis... Lämna mig inte.
Stanna här hos mig.
Vilket helvete vi hamnat i. Herregud.
Jag vet inte hur ni andra känner, men jag är inte beredd att dö.
- God morgon, Kursk! - God morgon!
Frukosten serveras strax.
Hjälp mig, Leo.
Vakna nu, allihop.
Fram med det ni har, så sätter vi ihop en frukostbuffé.
- Nå, Sasja? Vad har du där? - Lite tonfisk.
Havets läckerheter!
- Har ni nåt kött? - Ja.
- Kex? - Pizzasmak?
- Kex? - Leo...
Vad har ni för nåt? Bra där.
Vilket sammanträffande.
Hur kan ni tänka på mat nu?
- Kex! - Vad gott!
Flottan fick äntligen till det!
Niko...
- Var är den? - Nej, bort härifrån.
Nu blir det riktig frukost!
Jag har lite mer sånt.
Får jag smaka?
Det håller oss varma. Visst var det gott?
Kolla här, Maksim.
Här finns ju allting.
- Vill vi verkligen upp? - Nej!
Vi är inte klara här än!
- Ska jag dra mitt isbjörnsskämt igen? - Ja, gör det!
Okej, men då måste Boris hålla truten.
Den lilla isbjörnen går till sin mamma och säger...
Ta en sup i stället.
Leo... Inte för att tala illa om dig, din lilla skit...
Leo! Akta, Leo!
Vakna!
Väck honom!
Lugna dig.
Hur lång tid har vi kvar?
Ett par minuter.
Det har varit en ära att få tjänstgöra med er.
Kapten!
Åh, flottans band
Här är mitt hjärta Här är min hand
Åh, flottans band Åh, flottans band
Här är mitt hjärta Här är min hand
Jag tror, jag tror Jag tror, jag tror
Vi ska ta en sup till, min bror
Åh, flottans band Åh, flottans band
Här är mitt hjärta, här är min hand
Flottiljamiral!
Vi är klara att börja.
Sätt fart! Kolla syrgasnivån.
- Är dykarna klara? - Redo för 106 meter.
Kom igen, nu kör vi!
Vi måste kontrollera om kammaren är vattenfylld.
Uppfattat.
Öppna tryckvalvet och se om det blir nåt sug.
Kammaren är vattenfylld.
Inga överlevande.
Min Michail sa att de som ger sig ut på havet förändras för alltid.
Han sa att det är därför de inte är som andra.
De knyter band till varandra, genom havet.
Det är därför sjömän räddar sjömän-
-till och med i krig.
Jag vet inte om vi ligger i krig.
Kursks besättning kan inte berätta om sina tankar.
Men innan min man dog skrev han ett brev till mig...
...till vår son och till vårt ofödda barn.
"Ingen får en evighet."
"Men jag hade velat få mer."
"Jag ville ge dig mer."
"Fler barn."
"Älska vår son och bebisen."
"För oss båda."
"Berätta för dem, om och om igen"-
- "att jag älskar dem, precis som jag har älskat dig."
"Hitta en annan man att älska, men älska även mig."
"Även om jag är blott ett ögonblick för dig"-
- "så är du min evighet."
Misja Averin!
Bra gjort, där i kyrkan.
Jag har nåt här.
Den tillhörde din pappa.
Tack.
Mamma...
Besättningen på Kursk efterlämnade 71 barn.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
Översättning: Martina Nordkvist