Elokuvan innoittajana ovat todelliset tapahtumat.
Sodan alussa Tanskan juutalaisilla on ollut erityisasema.
Saksalaiset jättävät heidät rauhaan, koska Tanska tekee yhteistyötä.
Mutta loppuvuodesta 1943 yhteistyö katkeaa.
Soittaapa hienosti. - Hän on taitava. Soittavat jo paremmin.
Lyhyet käsivartesi, Christian... - Mitä niistä?
Viulun ääni ei voi korvata sitä, että käytät pikkuveljesi takkia.
Melkein kuulen, että käsivartesi ovat liian lyhyet. Sen melkein kuulee.
Se näyttää halvalta. Mitä nyt? - Arne...?
Hei, Miriam! Mitä sinä täällä?
Synagogassa sanottiin, että on paet- tava. Äiti ja isä lähtivät Dragøriin.
He haluavat meidät mukaan illalla. - Ette te mihinkään lähde.
Saisinko puhua mieheni kanssa?
Per on oikeassa. Emme lähde Ruotsiin, emmekä Dragøriin.
Ja menemme studioon ensi viikolla.
Mistä tiedät, ettei meitä haeta? - Pelkkiä huhuja.
Kaupungissa on aivan rauhallista. - Marcus Melchior kertoi.
Mitä hän sellaisesta tietää? Käy istumaan.
Emme ole Puolassa, vaan Tanskassa. Täällä ei ole tapahdu sellaista.
Ole vain rauhassa.
Mieleeni juolahti hölmösti: missä poikani on? Missä Jacob on?
Else hoitaa häntä. - Niin!
Voitteko soittaa jotain, pojat? Jotain hidasta.
Riisu takki.
"Kuu loisti suurena ja kelmeänä maapallon yllä."
"Ja pikku satakieli lauloi kaikille linnuille."
"Kaikki tytöt ja pojat nukkuivat tähtitaivaan alla."
"Kukaan ei tehnyt heille pahaa, vallitsi ihana rauha."
"Kaikki, jotka oli tuomiotta pantu vankilaan" -
"pääsivät vapaaksi sepän avulla, joka murskasi mustan vallan."
"Mutta sokea olio nurisi talossaan muiden hämärämiesten kanssa."
"Oi, miten noloa se olikaan heille!"
Hyvää yötä.
Luetko naistenlehtiä? - Luen jännittävää juttusarjaa -
siitä miten ihmiset elehtivät. Arvaa, kuka tämä on.
Luulin, että katselet tyttöjä. - Tämä on Hitler.
Tuossa on de Gaulle. - Mennäänkö nukkumaan?
Nukkuuko poika? - Nukkuu.
Täällä on kovin kuuma. - Niinkö sinusta?
Ovelle koputetaan.
Oletko kutsunut jonkun? - En ole.
Älkää nyt hätäilkö...
Hei, Else. - Ne tulevat.
Miriam! Else sanoo, että saksalaiset ovat täällä!
Minä haen Jacobin!
Hae rahat! Ota rahat!
Jacob!
Missä rahat ovat? - Komerossa! - Tule, kulta.
Minne me mennään? - Mummin ja ukin luo.
Otitko rahat? - Mene takaportaita!
Tule mukaan! - Mene takaportaita!
Ulos! Eteenpäin!
Mitä hidastelet? - Minä tulen.
Arne? Joko ne lähtivät?
Jo... Piileksin vaatekomerossa.
Ne rikkoivat kaiken.
Äiti, minulla on kylmä. - Auta vaatteiden kanssa, Arne.
Paljonko sait mukaasi?
150... 200... 350... 450...
Paljonko sinulla on lompakossa?
Missä loput rahat ovat? - Enempää ei ole. Kitara oli kallis...
Mitä oikein ajattelit? Pääsemmekö muka Ruotsiin näillä?
Olisi pitänyt lähteä vanhempieni mukana. -Minä vien meidät Ruotsiin.
Tämä on sinun syytäsi! - Lopeta. Rauhoitu nyt.
Oletteko vihaisia toisillenne?
Emme ole. Minä järjestän meidät Ruotsin puolelle.
Me vain...
Kaj! - Helvetti...
Olisit sanonut, että seisot siinä. - Mestari pyysi kiittämään kahvista.
Saitte siis hyvää juotavaa panimossa?
Eikö sinulla ole vähän sisarelleni?
Kuka tuo on? - Stæhr. Tulee tapaamaan minua.
Mitä aiotte tehdä? - En tiedä. Kuulemma tärkeää.
N.B? Hyvä, että pääsit tulemaan.
Huhutaan, että saksalaiset sieppaavat Kööpenhaminan juutalaiset.
Pitää valmistautua, että tänne tulee ihmisiä, jotka haluavat salmen yli.
Toivottavasti lankosi ja muut kipparit haluavat auttaa.
Älä ole niin varma. Jos ne haluavat juutalaiset, kai ne tulevat tännekin.
Kutsutaan väki koolle ja puhutaan asiasta.
Me vaarannamme henkemme ja veneemme.
Entä, jos joku ilmiantaa meidät? - Sitä olen koko ajan sanonut.
Mitä hyötyä siitä on meille? - Mitä tarkoitat?
Kuulin serkultani Dragørista, että siitä tienaa hyvin.
Paljonko siellä otetaan?
1 500 kappaleelta. - Saamari!
Entäs rahattomat? - Dragørissa rikkaat maksaa köyhistä.
Kai ne voivat tehdä sen täälläkin? - Eihän se ole oikein.
Jos sovitaan, että otetaan sama kuin Dragørissa. Ei yhtään hullumpaa.
Jos on pakko, niin olkoon sitten niin.
Meidän pitäisi lähteä. - Pojalla on kuumetta.
On löydettävä lääkäri.
Noin. Ja sama tästä.
Noin... Ja vielä kerran.
Mikä on vikana? - Ei kovin vakavaa.
Hän tarvitsee vain penisilliiniä ja lepoa.
Voimmeko ostaa sitä teiltä?
Oletan, että olette pakomatkalla.
Minne olette menossa?
Vanhempani pääsivät yli Dragørista.
Kööpenhamina on täynnä Gestapon väkeä. Se ei onnistu.
Mitä ehdotatte? -Kaikki sanovat, että Gilleleje on varmin paikka.
Se on syrjässä, eikä siellä ole saksalaisia.
Jos Dragør on liian vaarallinen, miten pääsemme Gillelejeen?
Tunnen autonkuljettajan, joka on valmis ottamaan riskin.
Ja saatte vähän matkaevästä. - Kiitos.
Ei mitään kiittämistä. Normaalia säädyllisyyttä.
Miksi pysähdytte? - Saksalaisia...
Saamari! Pitää mennä toista tietä. - Ei ole toista tietä.
Täytyyhän olla toinenkin tie. - Ottakaa tavaranne.
Menkää tuon metsän kautta. - Ei käy. Lapsemme on sairas.
Muutaman kilometrin päässä on seisake, josta pääsee junalla Gillelejeen.
Metsän kautta...? - Palauttakaa sitten 100 kruunua.
Haluamme 100 kruunua. Saitte 200 lähtiessä ja olemme puolivälissä.
Rahat ovat tarpeen.
Antakaa rahat, ne ovat meille tarpeen! - Arne, tule.
Ette voi varastaa rahojamme! - Ulos autostani!
Ajatelkaa perhettänne!
Ota poika.
Klunte!
Minä haluan nalleni.
Klunte! - Pysy siinä.
Eckhaus? Onko siellä ketään?
Ei, he eivät ole täällä.
Hän on tuskin syönyt.
Nukkuuko hän? - Nukkuu.
Todella harmillista, että se idiootti ajoi tiehensä kitarani kanssa.
Niin...
Tilanteen huomioon ottaen ehkä se on ihan sama.
Olet kuitenkin sitä mieltä...
Sille olisi ollut käyttöä. Jos päädymme Ruotsiin, olisin voinut soittaa sillä.
Luuletko, että pääsemme sinne?
Kyllä, jos se nyt edes on tarpeen.
Voimme ehkä palata kotiin parin viikon päästä. Piileksimme jossain.
Minne kotiin?
Omaan elämäämme. Kotiimme.
Minua pelottaa.
Tule tänne.
Anna tuo kultakoru tytön kaulalta.
Se on ainoa, mistä voimme elää, kun pääsemme toiselle puolelle.
Jollen saa kultaa, ette pääse yli.
Tuota tietä satamaan. Siellä teidät otetaan vastaan.
Emmet Levi, kenkäkauppias. Vaimoni ja tyttäreni. Olemme kiitollisia avusta.
Onko rahaa? - Sukulaiseni Tukholmassa...
Ei, ei! Rahat pöytään nyt.
Mitä teillä on?
Meillä on...
Meillä on 200 kruunua. Kuulkaa...
Odottakaa vähän. Minä voin...
Lähetämme rahat mahdollisimman pian. - Päästä irti.
Sanokaa, mitä minun pitää tehdä. Kertokaa, mitä pitää tehdä!
Meillä on lapsi! Ette voi vain lähteä!
Emmet!
Seutu tuntuu kasvaneen. Onko teillä tilanne hallinnassa?
Laivaamme heidät yli niin pian kuin suinkin. Eiköhän se suju.
Joutuvat kuulemma maksamaan suuria summia, eikä kaikilla ole varaa.
Ne, joilla on rahaa, auttavat varattomia.
Olen kuullut, että ihmisiä torjutaan, kun rahaa ei ole.
Emme jätä ketään rannalle. - Kjeldgaard on oikeassa.
Vain maksukykyiset otetaan mukaan. - Kuka ei ota mukaan kaikkia?
Muiden muassa oma lankosi.
Ovatko ne sopivat? - Kyllä, oikein hienot.
Kaj? Meidän on syytä puhua.
Minä istun juomassa.
Tuolla ulkona. Nyt.
Oletko kieltäytynyt viemästä rahattomia ihmisiä?
Kuka niin sanoo? - Sama se. Onko se totta?
En välitä muista kippareista, mutta sinä olet kunnolla!
Jos kuulen vielä, että torjut rahattomat, saat turpaasi!
Tajuatko sinä?
Hyvä. Unohdetaan sitten tämä.
Mikä sitä miestä vaivaa?
Sama se. Kaikki on nyt hyvin. - Hyvä.
Niels Børge...
Jos jotkut eivät pääse Ruotsiin, mehän voisimme auttaa.
Mitä yrität sanoa?
Jos tulee ongelmia, voisimme hoitaa heidän lapsiaan, kunnes he palaavat.
Mutta lapsethan ovat heidän...?
Tietenkin.
Odota vähän. Tuolla on ihmisiä.
Arne, ole varovainen.
Kuka olette? Oletteko yksin? - Rauhoittukaa.
Vaimoni Miriam ja poikani Jacob ovat mukanani. Nimeni on Arne Itkin.
Päivää. Emmet Levi.
Tässä on vaimoni Julie ja tyttäreni Sarah.
Yritämme löytää Gillelejeen. - Tulemme juuri sieltä.
Siellä autetaan vain rikkaita. - Mitä?
Ette pääse yli ilman rahaa. - Vanhemmillani on rahaa Ruotsissa.
Jos rahoja ei ole kädessä, ei ole mitään mahdollisuutta.
Mitä me teemme? - Emme voi kääntyä takaisin.
Rauhoitu, me pääsemme varmasti yli.
Te vaikutatte tutulta.
Niin, olen muusikko. - Jazzmuusikko, eikö niin?
Kyllä.
Me tiedämme, miten Gillelejeen pääsee.
Junalle on viisi kilometriä.
Näyttäisittekö ystävällisesti tien? Jos autatte meitä, me autamme teitä.
Älä, isä! Sattuu.
Älä, isä! Sattuu! - Emmet, päästä tytön kädestä.
Tule.
Anteeksi. - Rauhoittukaa.
Arne, voitko huolehtia tästä?
Olkaa hyvä, antakaa lompakkoni tänne.
Mitä? - Otitte lompakkoni.
Mitä sinä sanot? - Otitte lompakkoni.
Otitte sen äsken. - En ottanut.
Olen varma siitä. Olen varma, että hän otti lompakkoni!
Minulla ei ole sitä enää. Se on tässä. Tunnen sen.
Te veitte lompakkoni!
Emmet...
Miksi teitte sen?
Ette te voi auttaa mitään. Kuka piru luulette olevanne?
Emmet! - Kukaan ei voi auttaa meitä!
Anteeksi. Hän ei ole oma itsensä.
Emmet!
Et saa olla surullinen.
Tässä on Jørgen, joka tuli Kööpenhaminasta.
Kuulumme ryhmään, joka on alkanut auttaa ihmisiä salmen yli.
N.B. huolehtii majoituksesta, Kaj edustaa kippareita.
Ja tässä on Kjeldgaard, pastorimme. - Hei.
Jørgen sanoo, että iltajunalla tulee pakolaisia.
Me hoidamme ylitykset. Mitä me jollain opiskelijalla?
Niinkö? Ette kuulemma ota kaikkia mukaan.
Kipparit ottavat suuria riskejä. - Ymmärrän sen.
Siksi toin pienen rahapussin Kööpenhaminasta. Auttaisiko se?
Montako illalla tulee?
Listallani on 22, mutta heitä voi tulla enemmän.
He eivät pääse yli tänä yönä. - Mitä hittoa tarkoitat?
Varo kieltäsi. - Tänä yönä tuulee liikaa.
Heidät on majoitettava kaupunkiin. - Liian vaarallista.
Heitä ei voi olla huomaamatta.
Runsaasta 20 ihmisestä kyllä selvitään.
Kuka tuo on? - Hans Juhl, SS-upseeri Helsingöristä.
Tuo sika pitäisi ampua. -Hän on yhtä tanskalainen kuin sinä ja minä.
Puhu vähän hiljempaa.
Juna lähestyy. Se on pysäytettävä ennen Gillelejea.
Tarvitsen pari miestä avuksi. - Minä tulen.
Minäkin haluan auttaa.
Kilttiä, mutta taisit käsittää väärin. - Tiedän, mistä on kyse.
Ja haluan auttaa.
Hyvä on. Mennään sitten.
Odota siinä.
Heitä on enemmän kuin 22.
Kaikkia ei voi viedä kaupunkiin. Osa täytyy viedä kesämökeille.
Niin, mahdollisimman moni.
Odottakaa tässä... Jos olisitte tässä yhdessä...
Jos voisitte mennä tuonne... - Missä Jacob on?
Käskin hänen odottaa tässä. - Jacob?
Oletko nähnyt äitiäni? - Mikä hänen nimensä on?
Miriam... - Miriam!
Jacob! Jacob...
Paljon kiitoksia. Voitteko auttaa meidät yli?
Merelle ei lähdetä tänä yönä. Jaamme teidät pienempiin ryhmiin.
Nimeni on Arne Itkin. - Niels Børge. Olkaa siinä, tulen kohta.
Ensimmäinen ryhmä lähtee mukaani. Loput jäävät tänne.
No niin, kulta. Noin...
Kuunnelkaa. Haloo!
Viemme teidät maalaistaloon, jossa olette turvassa ja saatte ruokaa.
Tulkaa vain mukaan. Tulkaa perässä.
Miriam!
Tuletko sinä?
Tarvitsetteko apua?
Montako oppilasta teillä on? - Noin 600.
Toivotamme tervetulleeksi Jumalan valitun kansan!
Miriam, juokse! Tämä on ansa!
Arne... Arne!
Istukaa.
Jacob... Kun sanon, juokset lujaa tuonne metsään.
Hiljaa!
Juokse, Jacob!
Juokse! Nopeammin!
Anna mennä! Juokse!
Näetkö jotain?
En, mene takaisin. Tuolla ei ole mitään.
Jacob? Nyt olemme ihan hiljaa.
Nyt menemme takaisin ja yritämme löytää äidin. Ymmärrätkö?
Hiiren hiljaa.
Tule.
Seiso liikkumatta. - Mitä tuo oli?
Kuulitko sinäkin? - Kuulin.
Seiso paikallasi. - Taas se kuului.
Nyt en kuule sitä enää.
Rauhoittukaa! Minä tässä. Haluaako joku tupakan?
Jacob... Jacob...
Nyt sanon jotain, mistä en yleensä puhu mitään.
Olen kaikkien pappien tavoin saanut paimenkirjeen Kööpenhaminan piispalta.
"Kaikkialla, missä juutalaisia vainotaan rodun tai uskonnon takia -"
"siellä on kristillisen kirkon velvollisuus esittää vastalause."
"Kirkon täytyy protestoida, koska juutalaisvaino -"
"sotii vastaan sitä ihmiskäsitystä ja lähimmäisen rakkautta -"
"jonka sanomaa Jeesuksen Kristuksen kirkko on määrätty julistamaan."
"Jokainen ihmiselämä on kallisarvoinen Jumalan silmissä."
"Ihmiset ymmärtävät velvollisuutemme olla lainkuuliaisia kansalaisia -"
"ja välttää uhmaamasta sopimattomasti meitä ylempiä viranomaisia."
"Mutta samalla omatuntomme sitoo meitä korostamaan oikeutta -"
"vastustaa jokaista loukkausta."
"Huolimatta erilaisesta uskonto- näkemyksestä meidän on taisteltava -"
"jotta juutalaiset veljemme ja sisarem- me saisivat olla yhtä vapaita kuin me."
"Siksi me tahdomme tässä tapauksessa yksiselitteisesti tunnustaa -"
"että tottelemme enemmän Jumalaa kuin ihmisiä."
Kiitos.
Isä...
Ei ole enää pitkä matka. Etsitään jotain syötävää. Tule.
Mitä sinä teit, Emmet? Miksi teit sen?
Mitä sinä teit?
Hän vain makasi tuossa...
Tule! Tule.
Nimi? - Isaac ja Rebecca.
Paljonko teillä on?
Ole hyvä. - Onnea matkaan.
Paljonko teillä on? - Meillä ei ole rahaa.
Teidän on autettava häntä. Hän menetti juuri miehensä.
Mikä on nimesi? - Julie Levi.
Entä lapsi? - Sarah Levi.
Entä sinun nimesi?
Lähden seuraavalla.
Oletko varma? - Olen.
Kiitos avusta.
Toivottavasti löydät miehesi ja lapsesi.
Luulin, että teidät otettiin kiinni. - Niin otettiinkin.
Tanskalaisnatsit ottivat meidät. Oletteko nähneet vaimoani?
Hän on satamassa. Tulkaa, tulkaa!
Miriam! Miriam! - Arne?
Äiti! - Arne! Jacob!
Gestapo tulee!
Odottakaa minua! Odottakaa! Arne, odota siinä!
Arne! Arne, odota! - Meidän on lähdettävä.
Hitto, äkkiä nyt.
Ammu jo hitossa! - Hakekaa ne veneestä!
Ulos sieltä!
Ulos! - Mitä etanavauhtia tämä on?
Kymmenen juutalaista veneessä. Kippari pääsi pakoon.
Kaupungissa ei siis ollut juutalaisia?
Tanska on edelleen demokratia. Emme valvo kaikkea.
Missä muut ovat? - Sitä en voi sanoa.
Erinomaista. Mutta sitten minä otan komennon tässä kaupungissa.
Satama ja kaikki veneet on tutkittava. Välittömästi!
Osaatteko käyttää sitä? - Osaan, kävin armeijan.
Entä sinä? - En, minut hylättiin.
Miten vanha olet, poika? - Kuuden.
Ne ovat tulossa.
Saanko istua?
Kiitoksia. Pahoittelen...pientä välikohtaustamme.
Valitan, etten voi tarjota kahvia. Sanotaanko sitä suureksi vahingoksi?
Tuntuu, että miehillänne on parempi paikallistuntemus kuin omillani.
Siksi väkenne saa tehdä perusteel- liset kotietsinnät koko kaupungissa.
Olemme kai yhtä mieltä, että te käytätte nyt ylintä poliisivaltaa?
Nyt määrään teidät huolehtimaan, että miehenne etsivät juutalaiset -
joita me molemmat tiedämme olevan tässä kaupungissa.
Se ei ole sääntöjen mukaista. - Mitä sääntöjä ne ovat?
Joista saksalaiset ja tanskalaiset ovat sopineet saksalaisasioihin liittyen.
Koska komento on nyt teillä, se on saksalaisten vastuulla.
Siksi ette voi käyttää tanskalaisia poliiseja.
Oliko tässä kaikki?
No, hyvä on.
Hän lähti. Heidän on nyt lähdettävä.
Vien heidät kotiini.
Suuret kiitokset avusta.
Ette pääse Ruotsiin tänä yönä. Kaupungissa on liikaa natseja.
Mutta taidan tietää paikan. Tulkaa!
Tulkaa! Se on tuolla ylhäällä. Nopeasti!
Nopeammin! Tulkaa!
Mitä teet täällä? Luulin, että olit häipynyt.
Minne muka häipyisin? Kutterini vietiin.
Tule tänne...
Ei nyt, Kaj. Kirkkoon on vietävä ruokaa.
Meidän on lähdettävä kaupungista. Lähdetään Ruotsiin.
Ruotsiin? - Minulla on rahaa.
Pärjäämme hyvin siellä.
Ellen... -He tarvitsevat apua. Meidän on autettava heitä.
Ellen! - Olen tosissani. Anna minun olla.
Niels Børge ja Katrine huolehtivat sinusta. He ovat kilttejä.
Minä etsin vain äidin ja sitten me tulemme takaisin.
Lupaatko? - Kyllä, lupaan sen.
Yritä nyt nukkua.
Onko vaimoni varmasti kirkossa? - On, mutta varminta on pysyä täällä.
En voi jättää häntä sinne yksin, kai te ymmärrätte?
Riisukaa sitten nuo Kööpenhaminan vaatteet. Lainaatte vaatteet minulta.
Aivan, käyn etsimässä jotain. - Kiitos.
Voitte aloittaa tästä.
Eiköhän se käy.
Ottakaa tästä.
Haluatteko omenan?
Eikö meitä ole täällä liikaa? - Tämä on toistaiseksi paras paikka.
Mitä tapahtuu, jos ne tulevat? -Lupaan, että Jumalan talossa olette turvassa.
Kjeldgaard. Tässä on Arne Itkin. Hänen vaimonsa on yläkerrassa.
Monet kiitokset.
Miriam?
Miriam!
Arne... Arne!
Arne! Arne!
Missä Jacob on? - Turvassa.
Jätitkö hänet? - En, en!
Niels Børge ja hänen vaimonsa huolehtivat pojasta.
Meidän on lähdettävä. En kestä olla täällä.
Lähdemme kyllä. He yrittävät ratkaista asiaa. Mutta meidän on jäätävä vielä.
Rauhoituhan nyt.
Minua pelotti. Pelkäsin kovasti, etten näkisi sinua enää.
Mitäoikeintehdään?Minua kutittaa,kutittaa,kutittaa!
Ei, ne vain jatkavat! Nyt ne tulevat. Ja niitä kutittaa!
Väsyttääkö, Klunte? - Kluntea väsyttää.
Peitellään sinut lämpimästi.
Eikö poika saa unta? - Nukahti, mutta heräsi painajaiseen.
Pikku lapsukainen...
Tiedät kai, että olisin mielelläni halunnut antaa sinulle lapsen?
Niin...
Juhl aikoo tutkia koko kaupungin. Heidät on saatava pois nyt.
Mutta heitä on 80.
Miten niin moni voisi poistua sieltä Gestapon huomaamatta?
Kirkko täytyy linnoittaa. Enkä edes tiedä, miten taistellaan.
Olen pappi. Mutta pysyn päätöksessäni, että kirkko on varmin paikka.
Viemme heidät ryhmissä kesämökeille ja maataloihin muiden pakolaisten luo.
Tavattoman vaarallinen suunnitelma.
Heidät voidaan kuljettaa maitoautolla. - Niin tehdään.
Kottikärryt niille, joista ei ole kävelemään. Haen autotallistani.
En halua olla mukana tässä. En osallistu siihen.
Tutkikaa kaikki sataman veneet!
Heidät on löydettävä. Kun löydätte heidät, ilmoitatte heti. Onko selvä?
Siinähän se etsitty kippari onkin.
Täällä on monia hyviä ihmisiä. He vievät meidät pois täältä.
Ruotsissa meillä on hyvä. Voimme mennä Tukholmaan.
Voin perustaa uuden orkesterin. Suurorkesterin.
Siellä on paljon hyviä kouluja. Luulisin.
Yritän parhaani, jotta poika pääsisi yhteen parhaimmista.
Miksi kirkossa palaa valo?
Joku on ilmiantanut heidät. Saamari!
Onko kirkko piiritetty? - Kaikki ovat paikoillaan.
Saksan turvallisuuspoliisi! Tiedän, että olette siellä!
Avatkaa! - Kerran vielä.
Käsken teidän avata! Nyt!
Miten Jacobin käy? - Hän selviää.
Jacobilla on hyvä siellä, missä hän on. - Miksi tulit? Meidät molemmat viedään.
Avatkaa!
Tule tänne! Avaa ovi!
Vauhtia nyt! Avaa ovi!
Tee se nyt! - Minä lupasin heille...
Pois tieltä!
Lukon sisäpuolella on avain.
Saatte aikaa minuutin! Sitten heitämme sisälle kranaatit!
Kuuletteko? Yksi minuutti!
Miriam...
Nouse. Nouse seisomaan.
Tänne... Seis! Hyppää tuonne.
Minua pelottaa. - Ota siitä kiinni.
Kymmenen sekuntia.
Tule! - Minä tulen...
Kiipeä torniin, ylös asti. - Tule!
Minä etsin toisen paikan. Jatka ylös torniin!
Mitä on tapahtunut?
En minä heitä ilmiantanut. Kuuletko, Katrine?
Haluan, että menet.
En se minä ollut. - Mene nyt. En halua nähdä sinua enää.
Minulla ei ole enää veljeä.
Mene pois.
Tämähän sujui loistavasti. Saimme kiinni 83.
En unohda kiitellä teitä raportissani.
Tulehan alas.
Sinä siinä, tule alas.
Juutalainen, tule nyt!
Sinä tulet mukaamme.
Sisälle siitä!
Teissä on sisua.
Painukaa tiehenne.
Menkää.
Olette vapaa mies.
Ettekö voi vain antaa minun mennä?
Mitä te haluatte?
Sanokaa nyt jotain...
Rouva Itkin?
He ovat lähteneet.
Jacob on luonamme. Hän voi hyvin.
Odottakaa, niin autan teidät alas.
Hei, kulta. - Äiti...
Hei! Hei...
Missä isä on?
Älä kysele niin paljon.
Sinä pääset junaan. Lähdemme mummin ja ukin luo.
Saisinko puhua kanssasi? - Totta kai.
Tulen kohta.
En halunnut sanoa mitään Jacobin kuullen.
Mutta jos siitä on apua, voimme ottaa pojan.
Mitä tarkoitat?
En sano, että jotain tapahtuu -
mutta Jacob voi varmuuden vuoksi jäädä tänne.
Voimme sanoa, että hän on minun. Silloin häntä ei viedä.
Ja kun tulet takaisin, voit hakea hänet.
Olemme valmiina lähtöön.
Enkö minä tule mukaasi, äiti?
Totta kai sinä tulet.
Sanotko kiitos? - Kiitos.
Katrine...
Nyt olemme Ruotsin aluevesillä.
Kiitos.
Gillelejen tragedian jälkeen pakomatkat salmen yli järjestettiin paremmin.
Yli 7 000 juutalaista, 95 % Tanskan juutalaisista, pääsi turvaan Ruotsiin.
Laivameklari Niels Børge, Lund Ferdinandsen, 1921 - 1994.
Kiitos kaikesta, mitä olet antanut minulle elämässä. Kaipaan sinua.
Suomennos: Pirjo Katarina Leppänen www.undertext.se