Filmen är inspirerad av verkliga händelser.
Sedan krigets början har judarna i Danmark haft specialstatus.
Tyskarna lämnar dem i fred, eftersom Danmark samarbetar.
Men på hösten 1943 bryter det här samarbetet ihop.
- Hör så fint han spelar. - Han är så skicklig. De är bättre nu.
- Dina korta ärmar, Christian... - Vad är det med dem?
Ingen violinklang i världen kompenserar för att du har din lillebrors kavaj.
Jag hör nästan att du har för korta ärmar. Det går nästan att höra.
- Det ser billigt ut. Vad är det? - Arne...?
Hej, Miriam! Vad gör du här?
I synagogan sa de att vi måste fly. Mor och far har redan åkt till Dragør.
- De vill att vi följer med dem i kväll. - Ni ska inte åka nånstans.
Sköter du dig själv, så får jag prata med min man?
Per har rätt. Vi ska varken till Sverige eller till Dragør.
Vi ska till studion nästa vecka.
- Hur vet du att de inte är efter oss? - Det är bara lösa rykten.
- Det är ju helt lugnt på stan. - Det var Marcus Melchior som sa det.
Ja, och vad vet han om såna saker? Sätt dig ner.
Det här är inte Polen utan Danmark. I Danmark händer inte såna saker.
Ta det bara lugnt.
Nu fick jag en fånig tanke kring var min son är nånstans. Var är Jacob?
- Else passar honom. - Ja!
Kan ni spela lite, killar? Ja, nåt långsamt.
Ta av dig kappan.
"Månen lyste stor och sval över jordklotet."
"Och den lilla näktergalen sjöng för alla fåglar."
"Alla flickor och pojkar sov under himlens stjärnvalv."
"Ingen gjorde dem nåt ont, det rådde rofylld fred."
"Alla som utan dom blivit satta i fängelse"-
- "släpptes ut av smeden, som krossade det mörka väldet."
"Men det blinda onda väsendet misströstade med de andra mörka männen."
"Å, så förargligt det var för dem!"
God natt.
- Läser du damtidningar? - Jag läser en spännande artikelserie...
...om hur olika människor gestikulerar. Gissa vem det här är.
- Jag trodde att du tittade på flickorna. - Det är Hitler.
- Det är de Gaulle. - Ska vi inte lägga oss?
- Sover han? - Ja.
- Det är hemskt varmt här. - Tycker du?
Nån knackar på dörren.
- Har du bjudit hit nån? - Nej.
Ja ja, bara lugn.
- Hej, Else. - De kommer.
Miriam! Else säger att tyskarna är här!
Jag tar Jacob!
Hämta pengarna! Ta pengarna!
Jacob!
- Var är pengarna?! - I garderoben. - Kom, gubben.
- Vart ska vi? - Till mormor och morfar.
- Har du pengarna? - Ta baktrappan!
- Följ med oss! - Ta baktrappan nu!
Upp! Fortsätt!
- Vad pysslar du med? - Jag kommer.
Arne? Har de gått?
Ja... Jag fick gömma mig i garderoben.
De har slagit sönder allt.
- Mamma, jag fryser. - Hjälp mig med kläderna, Arne.
Hur mycket fick du med dig?
150... 200... 350... 450...
Hur mycket har du där? I din plånbok?
- Var är resten av pengarna? - Det finns inte mer. Gitarren var dyr.
Hur tänker du? Ska vi komma till Sverige på det här?
- Vi borde ha åkt med mina föräldrar. - Vi kommer till Sverige.
- Det här är ditt fel! - Sluta. Lugna ner dig nu.
Är ni arga på varandra?
Nej, det är vi inte. Jag ska se till att vi kommer över till Sverige.
Vi ska bara...
- Kaj! - För helvete...
- Du kunde ha sagt att du stod där. - Chefen hälsar och tackar för kaffet.
Då fick ni nåt gott att dricka på bryggeriet?
Du kan väl ta med lite till min syster?
- Vem är det? - Stæhr. Det är mig han ska träffa.
- Vad ska ni göra? - Vet inte. Han sa att det var viktigt.
N.B.? Så bra att du kunde komma.
Det ryktas att tyskarna tänker ta judarna i Köpenhamn.
Vi får vara beredda på att det kommer folk hit som vill åka över.
Jag hoppas att din svåger och andra vill hjälpa till.
Var inte så säker på det. Om de vill ta judarna kommer de väl hit också.
Vi samlar ihop folk och pratar om det.
Vi riskerar att mista både livet och båten.
- Tänk om nån anger oss? - Det är det jag hela tiden har sagt.
- Vad finns det i det för oss? - Vad menar du?
Min kusin i Dragør har sagt att det ger bra med pengar.
Vad tar de där nere?
- 1 500 per näsa. - Satan!
- De som inte har några pengar, då? - I Dragør betalar de rika åt de fattiga.
- Det kan de väl göra här med? - Det är inte rättvist.
Om vi är överens om att ta lika mycket som i Dragør är det inte så tokigt.
Om det är det som krävs, får det ju bli så.
- Vi måste ge oss i väg. - Han har feber.
Vi måste hitta en läkare.
Så där ja. Och samma sak här.
Ja... Och en gång till.
- Vad är det för fel? - Det är inte så allvarligt.
Han behöver penicillin och vila.
Kan vi köpa det av er?
Jag förmodar att ni är på flykt.
Vart är ni på väg nånstans?
Mina föräldrar har åkt över från Dragør.
Det vimlar av Gestapofolk i hela Köpenhamn. Det går inte.
- Vad föreslår ni? - Alla säger att Gilleleje är säkrast.
Det ligger avsides och där är inga tyskar.
Om det är för farligt att åka till Dragør, hur kommer vi då till Gilleleje?
Jag känner en chaufför som är beredd att ta chansen.
- Så får ni lite mat med på resan. - Tack.
Det är inget att tacka för. Det är vanlig anständighet.
- Varför stannar ni? - Där står tyskarna.
- Satan! Vi måste ta en annan väg. - Det finns ingen annan väg.
- Det måste finnas nån annan väg. - Ta era saker.
- Gå genom skogen där. - Det går inte. Vi har ett sjukt barn.
Några par kilometer bort finns en station på banan mot Gilleleje.
- Gå genom skogen...? - Ge tillbaka 100 kronor då.
Då vill vi ha 100 kronor. Ni fick 200 när vi åkte och vi har kommit halvvägs.
Vi behöver pengarna.
- Ge oss pengarna, vi behöver dem! - Arne, kom.
- Ni kan inte stjäla våra pengar! - Ut ur bilen!
Tänk på er familj!
Ta honom!
Klunte!
Jag vill ha min nalle.
- Klunte! - Stanna här!
Eckhaus?! Någon där?
Nej, de är inte här.
Han har nästan inte ätit nånting alls.
- Sover han? - Ja.
Det är sjukt förargligt att den där idioten körde i väg med min gitarr.
Ja...
Med tanke på rådande situation kan det kanske kvitta.
Så du tycker det ändå...
Om vi hamnar i Sverige hade jag kunnat spela på den där.
Tror du att vi når dit?
Ja, om vi över huvud taget måste åka dit.
Vi kanske kan åka hem om nån vecka. Vi skulle kunna gömma oss nånstans.
Åka hem till vadå?
Till vårt liv och vårt hem.
Jag är rädd.
Kom här.
Ge mig guldet hon har om halsen.
Det är det enda vi har att leva av när vi kommer över.
Om jag inte får guldet kommer ni inte över.
Den vägen ner till hamnen. Där står nån och tar emot er.
Emmet Levi, skohandlare. Min fru och dotter. Vi är tacksamma för hjälpen.
- Har ni pengar? - Jag har släkt i Stockholm...
Nej, nej! Pengarna ska upp på bordet nu.
Vad har ni?
Vi har...
Vi har 200 kronor. Hör nu på mig...
Vänta lite bara. Jag kan...
- Vi skickar pengarna fortast möjligt. - Släpp mig.
Säg vad jag måste göra. Berätta vad jag måste göra!
Vi har ett barn! Ni kan inte bara gå!
Emmet!
Socknen verkar ha vuxit. Har ni kontroll på läget?
Vi skeppar över dem så snabbt det går. Det går säkert bra.
Jag har hört att de får betala stora belopp, att alla inte har råd.
De som inte har råd får hjälp av dem som har pengar.
Jag har hört att folk får nej för att de inte har tillräckligt med pengar.
- Vi lämnar ingen på kajen. - Kjeldgaard har rätt.
- Bara de som kan betala får åka med. - Vem är det som inte tar med alla?
Bland annat din egen svåger.
- Passar de? - Ja, de är fina.
Kaj? Du och jag ska prata.
Jag sitter och dricker här.
Där ute. Nu.
Har du sagt nej till att ta över folk för att de inte hade pengar?
- Vem säger det? - Det kvittar. Är det sant?
Jag struntar i vad de andra skepparna gör, men du ska uppföra dig!
Hör jag att du nobbar dem utan pengar en gång till får du ett helvete!
Begriper du det?!
Bra. Då glömmer vi det här.
Vad är det för fel på den där mannen?
- Det kvittar. Allt är bra nu. - Så bra.
Niels Børge...
Om vissa inte kommer över till Sverige kan vi ju hjälpa till.
Vad försöker du säga?
Om några har problem kan vi passa deras barn tills de kommer tillbaka.
Men det är ju deras barn...?
Naturligtvis.
Vänta där. Det ligger några där borta.
Arne, var försiktig!
- Vem är ni? Är ni ensam? - Bara lugn.
Nej, jag har min fru Miriam och min son Jacob med mig. Jag heter Arne Itkin.
God dag. Emmet Levi.
Det är min fru Julie och min dotter Sarah.
- Vi försöker hitta till Gilleleje. - Vi har precis varit där.
- De tar bara rika med sig. - Va?
- Utan pengar kommer ni inte över. - Mina föräldrar i Sverige har pengar.
Om man inte har dem i handen har man ingen chans.
- Vad gör vi? - Vi kan inte vända om nu.
Ta det lugnt, vi kommer säkert över.
Jag tycker mig känna igen er.
- Ja, jag är musiker. - Jazzmusiker, eller hur?
Jo.
Vi vet vägen till Gilleleje.
Det är fem kilometer till tåget.
Är ni snälla och visar oss vägen? Om ni hjälper oss, hjälper vi er.
Pappa, sluta! Det gör ont.
- Pappa, sluta! Det gör ont! - Emmet, släpp hennes hand.
Kom!
- Ursäkta. - Lugn.
Arne, kan du ta hand om det här?
Var snäll och ge mig min plånbok.
- Va? - Ni har tagit min plånbok.
- Vad säger ni? - Ni har tagit min plånbok.
- Ni tog den nyss. - Det gjorde jag inte.
Jag är säker på det. Jag är säker på att han har tagit min plånbok!
Jag har den inte på mig längre. Den är här. Jag känner den.
Ni har tagit min plånbok!
Emmet...
Varför gjorde ni det?
Ni kan inte hjälpa till med nånting. Vem fan tror ni att ni är?
- Emmet! - Ingen kan hjälpa oss!
Ursäkta för det där. Han är inte sig själv.
Emmet!
Du ska inte vara ledsen.
Jørgen här har precis varit i Köpenhamn.
Vi är en grupp som har börjat hjälpa över folk.
N.B. tar hand om inkvarteringen, Kaj representerar skepparna.
- Och det här är Kjeldgaard, vår präst. - Hej.
Jørgen säger att många kommer med kvällståget.
Vi har koll på överfarterna. Vad ska vi ha en student till?
Har ni det? Jag har hört att ni inte tar med er alla.
- Skepparna utsätter sig för risker. - Det förstår jag.
Så jag har med mig en liten pengapåse från Köpenhamn. Kan det hjälpa till?
Hur många kommer i kväll?
Jag har 22 på listan, men det kan bli fler.
- De kommer inte över i natt. - Vad fan menar du med det?
- Sila snacket. - Det blåser för mycket i natt.
- Vi måste inkvartera dem i stan. - Det är för riskabelt.
Folk kommer att lägga märke till dem.
Drygt 20 människor klarar vi.
- Vem är det? - Hans Juhl, SS-officer från Helsingør.
- Det svinet bordet skjutas. - Han är lika dansk som du och jag.
Så du ska nog dämpa dig lite.
Tåget är på väg in. Vi måste stoppa det innan det kommer till Gilleleje.
- Jag behöver några som hjälper till. - Jag följer med.
Jag vill också hjälpa till.
- Snällt, men du har missförstått nåt. - Jag vet vad det handlar om.
Och jag vill hjälpa till.
Alright. Då sticker vi.
Vänta där, bara.
De är fler än 22.
Alla kan inte följa med till stan. Några får vara i sommarstugorna.
Ja, så många som möjligt.
Om ni väntar här... Om ni står samlade här...
- Om ni kan ställa er där borta... - Var är Jacob?
- Jag sa att han skulle vänta här. - Jacob?!
- Har du sett min mamma? - Vad heter hon?
- Miriam... - Miriam!
Jacob! Jacob...
Tusen tack. Kan ni hjälpa över oss?
Ingen åker över i natt. Vi gör mindre grupper av er.
- Jag heter Arne Itkin. - Niels Børge. Stanna där, jag kommer.
Den första gruppen går med mig. Resten stannar här.
Så där ja, gubben. Så...
Hör på mig. Hallå!
Vi ska ta med er till en gård, där ni kan vara i säkerhet och få lite mat.
Så om ni följer med oss, bara. Följ med här.
Miriam!
Kommer du?
Vill ni ha hjälp?
- Hur många elever har ni? - 600.
Vi hälsar Guds utvalda folk välkomna.
Miriam, spring! Det är en fälla!
Arne... Arne!
Sätt er ner.
Jacob... När jag säger till, springer du allt vad du kan genom skogen.
Tyst!
Spring, Jacob!
Spring, Jacob! Spring! Snabbare!
Kom igen nu! Spring!
Ser du nåt?
Nej, vi går tillbaka. Där finns inget.
Jacob? Nu ska vi vara helt tysta.
Nu går vi tillbaka och försöker hitta mamma. Förstår du?
Knäpptyst.
Kom...
- Stå helt stilla. - Vad var det?
- Hörde du det också? - Ja.
- Stå stilla. - Där var det igen.
Nu hör jag det inte längre.
Bara lugn! Det är jag. Vill nån ha en cigg?
Jacob! Jacob!
Nu ska jag säga något som jag normalt inte yttrar mig om.
Som alla andra präster har jag mottagit ett herdebrev från biskopen i Köpenhamn.
"Överallt där judar förföljs av rasmässiga eller religiösa orsaker"-
- "är det den kristna kyrkans plikt att protestera."
"Kyrkan måste protestera för att förföljelsen av judarna"-
- "strider mot den människouppfattning och den kärlek till nästan"-
- "som följer på det budskap Jesu Kristi kyrka är satt att förkunna."
"Vartenda människoliv är dyrbart i Guds ögon."
"Det finns en förståelse för vår plikt att vara laglydiga medborgare"-
- "som inte trotsar dem som utövar myndighet över oss."
"Samtidigt är vi i vårt samvete förbundna att hävda rätten"-
- "att protestera mot varje kränkning."
"Oavsett att vi har en annan religiös åskådning ska vi kämpa för"-
- "att våra judiska bröder och systrar får ha samma frihet som vi högaktar."
"Därför ska vi i givna fall otvetydigt bekänna oss till"-
- "att hellre lyda Gud än människor."
Tack.
Pappa...
Nu är det inte så långt kvar. Vi ska hitta nåt att äta. Kom.
Vad har du gjort, Emmet? Varför gjorde du det?
Vad har du gjort?
Han låg där bara.
Kom här! Kom.
- Namn? - Isaac och Rebecca.
Hur mycket har ni?
- Varsågod. - Lycka till på resan.
- Hur mycket har ni? - Vi har inga pengar.
Ni måste hjälpa henne. Hon förlorade sin man nyss.
- Vad heter du? - Julie Levi.
- Och barnet? - Sarah Levi.
Och ditt namn?
Jag tar nästa.
- Är du säker? - Ja.
Tack för hjälpen!
Jag hoppas att du hittar din man och ditt barn.
- Jag trodde att ni hade blivit tagna. - Det blev vi också.
Några danska nazister tog oss. Har ni sett min fru?
Hon är nere vid hamnen. Kom, kom!
- Miriam! Miriam! - Arne?
- Mamma! - Arne! Jacob!
Gestapo kommer!
Vänta på mig! Vänta! Arne, stanna kvar där!
- Arne! Arne, vänta! - Vi ska härifrån.
Kom igen då, för fan!
- Skjut då! - Få ut dem från båten!
Ut därifrån!
- Ut med dem! - Vad är det för snigelfart?
Tio judar på båten. Skepparen kom undan.
Inga judar här i stan, var det, va?
Danmark är ännu en demokrati. Vi kontrollerar inte allting.
- Var är de andra? - Det kan jag inte säga.
Fint. Men då övertar jag kommandot här i stan.
Hamnen och alla båtar ska genomsökas. Ögonaböj!
- Vet ni hur man använder en sån? - Ja, jag har gjort lumpen.
- Du då? - Nej, de ville inte ha mig.
- Hur gammal är du, grabben? - Sex.
De är på väg hit.
Får jag sätta mig?
Tusen tack. Jag beklagar...vårt lilla intermezzo.
Jag beklagar att jag inte kan bjuda på kaffe. Det är kanske tidernas otjänst.
Jag känner på mig att era mannar har bättre lokalkännedom än mina.
Därför ska era mannar få göra grundliga husrannsakningar i hela stan.
Vi är överens om att ni har tagit över det högsta polisbefälet.
Nu beordrar jag er att se till att ert folk söker upp de judar-
- som vi båda vet finns här i stan.
- Det går inte enligt reglementet. - Vad är det för regler?
Det tyskar och danskar har kommit överens om kring tyska angelägenheter.
Då ni nu har kommandot är det här en tysk angelägenhet.
Därmed kan ni inte använda er av danska polismän.
Var det allt?
Nåväl.
Nu har han gått. De två måste ut härifrån nu.
Jag tar med mig dem hem till mig.
Tusen tack för hjälpen.
Ni kommer inte till Sverige i natt. Det är för många nazister i stan.
Men jag tror att jag har ett ställe. Kom!
Kom! Det är där uppe. Raska på!
Skynda på lite! Kom!
Vad gör du här? Jag trodde att du hade flytt.
Vart skulle jag fly? De har tagit min kutter.
Kom hit...
Inte nu, Kaj. Maten ska till kyrkan.
Vi måste lämna stan. Vi åker till Sverige.
- Till Sverige? - Jag har pengar.
Vi får det bra där borta.
- Ellen... - De behöver hjälp. Vi måste hjälpa dem.
- Ellen! - Jag menar det. Låt mig vara.
Niels Børge och Katrine tar hand om dig. De är snälla.
Jag ska bara leta upp mamma, och sen kommer vi tillbaka.
- Lovar du det? - Ja, det lovar jag.
Försök sova lite nu.
- Är det säkert att min fru är i kyrkan? - Ja, men säkrast är att stanna här.
Jag kan inte låta henne vara där ensam, det förstår ni väl?
Ta då av dig de där Köpenhamnskläderna. Du kan låna kläder av mig.
- Ja, jag ska hämta åt dig. - Tack.
Du kan börja med den här.
Det kommer att gå bra.
Ta den här.
Vill ni ha ett äpple?
- Är vi inte för många här? - Det är det bästa vi kan göra nu.
- Vad händer om de kommer? - Jag lovar att ni är säkra i Guds hus.
Kjeldgaard. Det här är Arne Itkin. Hans fru är där uppe.
Tusen tack.
Miriam?
Miriam!
Arne... Arne!
Arne! Arne!
- Var är Jacob? - I säkerhet.
- Har du lämnat kvar honom? - Nej, nej!
Niels Børge och hans fru passar honom.
Vi måste härifrån. Jag avskyr att vara här.
Det ska vi. De försöker hitta en lösning. Men vi måste stanna en stund.
Bara lugn.
Jag var så rädd. Jag var så rädd att jag inte skulle få se dig igen.
Å, vad ska vi göra? Jag bara kittlas, kittlas, kittlas!
Nej, de fortsätter! Nu kommer de. Och som de kittlas!
Är du trött, Klunte? - Klunte är trött.
Då ska vi lägga täcket på dig här.
- Kan han inte sova? - Han sov, men vaknade av en mardröm.
Lilla sötnosen...
Det finns inget jag hellre hade velat ge dig, det vet du, va?
Ja...
Juhl tänker genomsöka hela stan. Vi måste få ut dem nu.
80 människor finns där.
Hur ska så många kunna gå därifrån utan att Gestapo upptäcker det?
Vi måste barrikadera kyrkan. Jag vet inte hur man slåss.
Jag är präst. Men jag vidhåller att den säkraste platsen är kyrkan.
Vi tar ut dem gruppvis till sommarstugor och gårdar där de andra flyktingarna är.
Det är en högst riskabel plan.
- Vi kan köra dem med mjölkbilen. - Ja, vi gör det.
Vi tar en skottkärra till dem som inte kan gå. Jag har en i garaget.
Jag vill inte vara med på det här. Jag är inte med på det.
Genomsök alla båtar i hamnen.
Vi måste hitta dem. När ni hittar dem rapporterar ni det omgående. Uppfattat?
Här har vi ju den eftersökte skepparen.
Det finns många goda människor här. De kommer att ta oss härifrån.
Vi får det bra i Sverige. Vi kan åka till Stockholm.
Jag kan bilda ett nytt band. Ett storband.
Det finns många bra skolor där uppe. Det tror jag.
Jag ska jobba för att han kommer in på en av de bästa.
Varför lyser det på kyrkan?
Nån har angett dem. Satan!
- Är kyrkan omringad? - Alla är på sina platser.
Tyska säkerhetspolisen! Jag vet att ni är där inne!
Öppna! - En gång till.
Jag beordrar er att öppna. Nu!
- Vad kommer att hända Jacob? - Han klarar sig.
- Jacob har det bra där han är. - Varför kom du? Nu tar de oss båda.
Öppna!
Kom här! Lås upp!
Kom igen nu! Gör det bara. Lås upp!
- Gör det nu! - Jag har gett dem mitt ord på...
Undan med dig, då!
Det sitter en nyckel på andra sidan.
Ni har en minut på er. Sen kastar vi in granater.
Hör ni det? En minut!
Miriam...
Res på dig. Ställ dig upp, säger jag.
Kom bort hit. Stopp! Hoppa upp här.
- Jag är rädd. - Håll i dig där.
Tio sekunder.
- Kom upp! - Jag kommer nu.
- Klättra upp i spiran. - Kom!
Jag hittar ett annat ställe. Fortsätt upp i spiran!
Vad är det som har hänt?
Det var inte jag som angav dem. Hör du vad jag säger, Katrine?
Jag vill att du går.
- Det var inte jag. - Du ska gå nu. Jag vill inte se dig mer.
Jag har inte längre nån bror.
I väg med dig.
Det gick ju lysande. 83 gripna.
Jag ska inte glömma att ge er lovord i rapporten.
Hoppa ner, du.
Du där, hoppa ner.
Jude, hoppa ner med dig!
Nu följer du med här.
In!
Det är gott gry i er.
Stick iväg, bara.
Gå.
Ni är en fri man.
Kan ni inte bara låta mig gå?
Vad är det ni vill?
Säg nåt, då!
Fru Itkin?
De har åkt nu.
Jacob är hos oss. Han mår bra.
Vänta, så hjälper jag er ner.
- Hej, lilla gubben. - Mamma!
Hej! Hej...
Var är pappa?
Du ska inte fråga så mycket.
Vi ska åka tåg. Vi ska hälsa på mormor och morfar.
- Kan jag få prata med dig? - Självklart.
Jag är strax tillbaka.
Jag ville inte säga nåt när Jacob hörde på.
Men om det kan underlätta för dig kan vi ta honom.
Vad menar du?
Jag säger inte att nåt måste hända-
- men för säkerhets skull kan Jacob stanna kvar här.
Vi kan säga att han är min. Då tar de honom inte.
Och när du kommer tillbaka kan du bara hämta honom.
Då är vi redo för avfärd.
Ska jag inte följa med dig, mamma?
Jo, det är klart att du ska.
- Kan du säga tack? - Tack.
Katrine...
Nu är vi på svenskt vatten.
Tack.
Efter tragedin i Gilleleje blev flykt- vägen över sundet bättre organiserad.
Fler än 7 000 judar, 95 % av Danmarks judar, nådde säkerheten i Sverige.
Skeppsmäklare Niels Børge Lund Ferdinandsen, 1921 - 1994.
Tack för allt du gav mig i livet. Jag saknar dig.
Översättning: Fredrik Papp www.undertext.se