A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
- Mindenki a helyén? - Igen, uram.
FOKVÁROS, DÉL-AFRIKA 1947
- Gyerünk! Rendben. - A technikus kész.
Teljes csöndet kérek mindenkitől!
Lemezt elindítani!
Felvétel indul.
Készen áll, fenség?
Öt,
négy,
három,
kettő,
egy,
és…
Ezen a napon,
a 21. születésnapom alkalmából,
örülök, hogy lehetőségem nyílt
a Brit Nemzetközösség és Birodalom minden népéhez szólni,
éljenek bárhol is,
tartozzanak bármelyik rasszhoz, és beszéljenek bármilyen nyelvet.
Ma Fokvárosból szólok önökhöz,
tízezer kilométerre az országtól, ahol születtem.
De mégsem vagyok tízezer kilométerre az otthonomtól.
Ez egy hatalmas kiváltság,
amely a világot behálózó Nemzetközösség tagjainak adatik meg.
Minden egyes kontinensen otthonra találhatunk.
Remélem, még fiatalon megismerhetek minél többet közülük.
Habár nincs olyan alattvalója apámnak,
legyen idős vagy fiatal, akit ne szeretnék most üdvözölni,
ma különösen azok a fiatal férfiak és nők járnak a fejemben,
akik ugyanakkor születtek, mint én,
és akkor nőttek fel, mint én,
a második világháború szörnyű és dicsőséges éveiben.
Megengedik nekem a brit nemzetek közösségének fiataljai,
hogy a születésnapomon az ő nevükben is szóljak?
Most, hogy férfiakká és nőkké értünk,
mindannyiunk számára hatalmas öröm lehet,
hogy levehetünk némi terhet az idősebb generációk válláról,
akik harcoltak, dolgoztak és szenvedtek hogy megóvhassák a gyermekkorunk.
Nekik üzenem,
hogy nem rémülhetünk meg
az aggodalomtól és nehézségektől, amelyeket a háború hátrahagyott
a Nemzetközösség minden egyes országában.
Tudjuk, hogy ez az az ár, amelyet örömmel vállaltunk
a tisztességért cserébe, hogy hét évvel ezelőtt egyedül álltunk ki
a világ szabadságának védelmében.
Ha mindannyian együtt, megingathatatlan hittel,
bátran és nyugodt szívvel haladunk előre,
akkor képesek leszünk a Nemzetközösséget, melyet mindannyian nagyon szeretünk,
még nagyszerűbbé tenni.
Szabadabbá, sikeresebbé,
boldogabbá,
és még inkább jó irányba fordíthatja a világot,
mint elődeink fénykorában.
Köszöntsük Margaret Robertset!
Ennek eléréséhez…
KONZERVATÍV SZÖVETSÉG
…nem adhatunk kevesebbet,
mint amit apám, György király, a Nemzetközösség első vezetője
önmagunk egészének nevezett.
Jó estét!
Van egy mottó, melyet számtalan ősöm követett.
Egy nemes mottó.
„Szolgálok.”
Szeretném én is ennek elkötelezni magam.
Igen egyszerű.
Nagy mosoly!
Kijelentem önök előtt,
hogy egész életemet,
legyen hosszú vagy rövid,
az önök szolgálatának szentelem…
és hatalmas birodalmi családunk szolgálatának, melyhez mind tartozunk.
Isten segítsen betartani az esküm,
és Isten áldja önöket,
akik készek segíteni ebben!
- Köszönöm, asszonyom. - Köszönöm.
48:01
Ez maga volt Eurüdiké pálfordulása,
de most én voltam Arisztaiosz,
aki a kígyó felé űzte őt…
Malakiás, Malakiás!
Kétszer kiáltotta a nevemet,
kétszer szólított magához, elnyújtott daktilussal…
Én a sötétben álltam, ő a fényben.
És mégis én voltam a nappal,
ő az alkonyat,
ha egyáltalán érdemes ilyen hiábavaló megkülönböztetést tenni.
Új hajnal hasadt.
A sziget, melyet körbeölelt a tenger, felbolydult.
Újra rápillantottam.
A bőre áttetsző volt a ragyogó napsütésben,
mintha egy hal bőre feszülne rajta.
Vetett rám egy utolsó pillantást,
aztán lelépett,
és lezuhant a Jón-tenger egyre nagyobbra duzzadó
türkiz habjai közé…
A te halálod, az én életem.
Vége.
Egek! A saját Háború és békéje.
Inkább Ulysses.
IXION KEREKE – GYÁSZDAL ÍRTA: MICHAEL SHEA
Erre rá kell szánnom egy egész évet.
- Mi? - Viccelek.
Jövő hét végére elolvasom.
- Nagyon kedves. - És Michael, bravó!
Ne gratuláljon, amíg nem olvasta!
Már azért gratulációt érdemel,
hogy fel bírta ide cipelni. Megint viccelek.
Nos…
Alig várom…
hogy jelentkezzen.
Taxi!
- A Buckingham-palotába. - Máris, uram!
Remek! Tegye az asztalomra!
- Jó reggelt, James! - Önnek is!
- Jó reggelt! - Sarah!
Bocs, hogy így letámadom, de a Today megerősítést kér
egy elvileg nyílt titokról a Nemzetközösség kormányköreiben,
miszerint a királynőt felháborítja,
hogy Thatcher elutasítja a dél-afrikai apartheid rezsim elleni szankciókat.
Félő, hogy ez feszültté teszi a miniszterelnökkel való viszonyát,
mert a királynő őt tartja felelősnek,
és szeretnék, ha a palota sajtótitkáraként nyilatkozna erről.
Tudhatná, hogy ilyen badarsággal feleslegesen jön hozzám.
A 33 év alatt, mióta ő ül a trónon,
a királynő soha nem mondott véleményt a miniszterelnökeiről,
semmilyen jellegűt, és nem is fog.
A politikai pártatlanság
és a miniszterelnök támogatása része a hitvallásának.
És mindannyian tudjuk…
hogy áll a hitéhez.
…a túlságosan jól ismert erőszakos eszközöket.
Könnygáz, majd gumilövedékek, aztán madársörét.
Már lassan négy évtizede a rendszerszerű faji szegregáció,
szakszóval apartheid, a hivatalos politika Dél-Afrikában.
A kormányerők erőszakos eszközei a fekete tüntetők ellen
növekvő nemzetközi felháborodást váltanak ki.
A helyzet egyre rosszabb, asszonyom.
A dél-afrikai rendőrség számtalanszor brutálisan lép fel a civilek ellen.
Úgy véljük, az atrocitások megfékezéséhez tartós gazdasági nyomást kell bevetnünk.
A Nemzetközösség 48 országa vállalja, hogy szankciókat vet be Pretoria ellen
az apartheid rezsim megdöntése érdekében.
De, mint felséged is tudja,
a szankciók végrehajtásához teljesen egyhangú döntésre van szükség,
és egy ország továbbra is ellenzi.
Az Egyesült Királyság.
Mrs. Thatcher elutasítja a tervet.
Lehetőségem lesz beszélni erről Mrs. Thatcherrel négyszemközt
Nemzetközösség kormányfőinek közelgő ülésén, a Bahamákon.
A Nemzetközösség.
Nevetséges időpocsékolás.
Nevetséges szervezet.
Rosszabb. Erkölcsileg sértő.
Miért hagyjuk, hogy a királynőnk
olyan országokkal cimboráljon, mint Uganda, Malawi, Nigéria, Szváziföld…
Instabil országok.
Instabil önkényuralmak, amelyek lábbal tiporják az emberi jogokat.
- És a családunknak nevezi őket! - Igen!
Szóval négyszemközt szeretne beszélni a királyi jacht fedélzetén.
A palota megfogalmazásában:
„őszinte beszélgetés a dél-afrikai helyzetről.”
Kíméljen meg ettől!
Őszintén elbeszélgetek vele arról, hogy ne rabolja az időmet.
Elnézést a tojásért, fiúk!
Rendben. Ki kér halas rizst?
Attól tartok, nem a sikerült túl jól.
A vacsorához a napsárga siffon,
megidézve a sárgát a Nemzetközösség zászlajából.
Fincsi!
És egy bross, amit Otumfuo Opoku Ware királytól kapott.
Egy tarajos sül?
A bátorságot és erőt jelképezi az ashanti kultúrában.
Ezekre szükségünk lehet.
Mire készülsz?
- A csúcstalálkozóra. - Hát persze!
Mi járatban vagy?
Szólni akartam, hogy úgy döntöttem, Eduárd lesz a tanúm.
Nem Károly?
Nem.
- Lesz nagy meglepetés. - Helyes!
Tudja csak meg, milyen érzés mellőzve lenni
egy lefokozott szerepben.
Úgy látom, amúgy is ezt a jövőt szánja a monarchiának.
Te, ő, és a saját becses vérvonala. Mi többiek meg mehetünk a pokolba.
Bizonytalan, féltékeny bolond.
Mire féltékeny?
Rám! Mindig is az volt.
Ó, András!
Rám és rád.
A mi…
közeli kapcsolatunkra.
Arra, hogy valódi háborúban harcoltam, igazi kitüntetéseket kaptam.
Vagy hogy boldogabb a kapcsolatom, népszerűbb vagyok. És…
mint sok más másodszülött fiú, nyilván sokkal alkalmasabb lennék.
Mire?
Trónörökösnek.
A fő, hogy boldogok legyetek.
Két család van, ami fontos számomra. A sajátom és a Nemzetközösség.
Az életem fő feladata összetartani őket. Vár a munka.
Anyu!
A közös reggelihez egy halványkék ruha aranybrokáttal.
Sarah!
Jól fog illeni a gyémántnyaklánchoz,
amit a dél-afrikaiaktól kapott a 21. születésnapjára.
Pompás!
Megmondtam neki. Elfogadta. Eduárd lesz az.
Tudtad előre.
Igen, menjünk!
Felség!
Hozzátettem ezt a mondatot.
Nem tartom szükségesnek.
- Az előbb jobb volt. - Akkor kihúzom.
Felség! Köszönöm, hogy eljött.
Nagyon szép! Köszönöm szépen!
Azok, akik ismernek, tudják, hogy a Nemzetközösséget
a második családomnak tekintem,
pont, ahogy néhai édesapám,
VI. György király.
Mindig lesz feszültség a nemzetek között.
A világbéke törékeny.
De úgy vélem, ez a szövetség egy ritka és értékes dolgot kínál számunkra.
A különbségek ünneplésének lehetőségét.
Hogy többre tartsuk a kompromisszumot a konfliktusoknál.
És hogy felszámolhassuk a megosztottságot a béke és jóindulat érdekében.
Köszönöm.
Figyelem!
Miniszterelnök!
A miniszterelnök, felség!
Felség!
Kedves, hogy eljött. Nem tartom fel sokáig.
Szeretnék röviden beszélni Dél-Afrikáról.
Asszonyom!
Remélem, Britannia csatlakozik a Nemzetközösség országaihoz,
szankciókkal sújtva az apartheid rezsimet, aminek nincs helye a modern világban.
Öntsünk tiszta vizet a pohárba!
Szankciók révén nem érhetünk el semmi jót.
Valóban? Úgy tudtam, ezzel tönkretehetnénk a dél-afrikai kormányt.
Minket is tönkretennének.
A két ország közötti kereskedelmi forgalom évi hárommilliárd font.
- Nézhetnénk a dél-afrikaiak szemszögéből. - Azt teszem, asszonyom.
Dél-Afrika gazdaságát már így is tőkekivonás sújtja.
Az ott élő feketék szankciókat akarnak, ne hallgassunk rájuk?
A fekete lakosság nem akar egy romhalmazt örökölni.
De, ha a sajátjuknak érzik.
Ezt Zambia elnöke, Mr. Kaunda is így látná.
Egy brit miniszterelnök nem köteles
önhatalmú diktátorokkal tárgyalni.
De egy uralkodónak kötelessége, ha a Nemzetközösség tagjai.
Igen.
A Nemzetközösség.
Igen, a Nemzetközösség.
Megértem, hogy az ön családját
az a tény, hogy nemzetünk átalakul
birodalomból alázatos alkudozóvá a világ színpadán,
feltehetően jobban mellbe vágta, mint mindenki mást.
De úgy vélem,
nem a Nemzetközösséggel kell pótolnunk a hiányosságot.
Valóban újra naggyá tehetjük Britanniát,
ha új lendületet adunk a gazdaságnak, de nem azzal, ha összefogunk
bizarr ruhákban mutatkozó, megbízhatatlan törzsi vezetőkkel.
Nem ez lennék én magam is?
Egy bizarr ruhás törzsi vezető?
Természetesen nem.
Ön a vezetője egy fejlett alkotmányos monarchiának,
amely Hódító Vilmosig nyúlik vissza.
Ezt a kettőt nem lehet összehasonlítani.
Ez az, amiben nem értünk egyet.
Én pontosan ugyanolyannak tartom magam.
Számomra Ghána, Zambia, Malawi
mind nagy szuverén nemzetek, csodás történelemmel.
Gondolom, nem osztja ezt a nézetet.
Az ön számára a Nemzetközösség csak egy zavaró jelenség,
időpocsékolás.
De én az életemet szenteltem neki.
Negyven éve ígéretet tettem erre.
A rádióban?
„Hatalmas birodalmi családunknak…”
Emlékszem, hogy végighallgattam oxfordi diákként.
De nem hagyhatjuk, hogy a múlt értékei
eltereljék a figyelmünket a jelen valóságáról,
főleg, ha ezzel Britannia gazdasági érdekeit is veszélyeztetnénk.
A Nemzetközösség 48 országa egy nyilatkozatot készít elő
a dél-afrikai rezsim ellen, és szankciókat szorgalmaznak.
Ők azt…
Én azt szeretném, ha aláírná ezt a nyilatkozatot.
Ha nem tudnám, hogy lehetetlen,
azt mondanám, egészen úgy hangzott, mint egy utasítás.
Tekintse kérdésnek!
A derűs hangulat a csúcstalálkozó nassaui megnyitóján
senkit sem tévesztett meg.
Egy órán belül szóba jött Dél-Afrika.
Az indiai miniszterelnök világossá tette az álláspontját.
Milyen volt?
A találkozóm a királynővel? Egy kissé morcosnak mondanám.
Habár be kell vallanom, a hajó tetszik.
Jacht.
Ez nem egy jacht.
Hanem egy hatalmas hajó.
Ha az uralkodó utazik rajta, hagyományosan jachtnak nevezzük.
Ne okoskodj! Nem áll jól.
És miért volt hűvös?
Azt mondtam, morcos, nem hűvös.
Habár örültem volna a hűvösnek. Rettentő meleg van itt.
Mert a többi kormányfő egy nyilatkozattal akar előrukkolni
Dél-Afrika kormánya ellen, és azt akarják, hogy aláírjam.
Mondtam, hogy nem fogadom el a szankció szót,
erre elkezdtek…
Felháborodottan hőbörögni?
Erősködni, hogy ennél kevesebbel nem érik be.
Szóval most találnunk kell egy kifejezést, ami mindenkinek megfelel.
Hát, sok sikert hozzá!
Köszönöm, DT!
Nem.
JAVASLATOK
Elutasította a „javaslat” szó használatát.
Meg akarom nyerni ezt a csatát, Sonny.
Ritkán szállok harcba, de akkor győzni akarok.
Győzni is fog.
Ne feledje, nincs egyedül. Negyvennyolcan vagyunk egy ellen.
Megpróbálkozunk egy másik szóval.
„Intézkedések”.
Nem.
INTÉZKEDÉSEK
Nem.
Sajnálom.
Elutasította.
Igen, szóval megpróbálkozunk az „eljárások”-kal.
- Ha nem válik be? - Akkor jön a „korlátozások”.
Én is úgy látom, hogy ez a korlátozásról szól.
Nem.
PROTOKOLL
Nem.
Köszönöm.
Nyilván elment az eszük.
LÉPÉSEK, INTŐ PÉLDA, KORLÁTOZÁSOK
Szó sem lehet róla!
Nem!
Nevetséges.
Nem mihaszna politikusok kellenek ide. Elnézést, Sonny!
Hanem egy író.
Honnan szerezzünk egyet?
Szankciók.
Megszorítások.
Protokollok.
Intézkedések.
Javaslatok.
Megfékezés.
Gesztusok.
Eljárások.
Jelzések.
Igen, azt hiszem, ez megteszi.
„Jelzések”!
Igen, beleegyezett a „jelzések”-be.
Jelzések címszó alatt beleegyezett
olyan szankciókba, amelyeket meg sem fontolt volna,
ha annak nevezzük őket.
Köszönöm, Michael. És gratulálok!
- Győztünk? - Igen.
Ez győzelem a Nemzetközösségnek, az emberiségnek
és önnek is.
Amint a királynőjével száll ringbe, a Vaslady elolvad.
MARGARET THATCHER AZ EGYESÜLT KIRÁLYSÁG MINISZTERELNÖKE
Elismerésem, Margaret! Győzött a józan ész.
Mégis miről beszél?
A többi kormányfő értékelni fogja, hogy kompromisszumra törekszik.
Nem véletlen, hogy soha nem kerülhetett a legmagasabb pozícióba, Geoffrey.
Hiányzik önből a gyilkos ösztön.
…családunk most még szorosabb szövetséget alkot
egy közös konszenzus révén.
Hölgyeim és uraim, Margaret Thatcher miniszerelnök!
- Miniszterelnök! - Igen?
Jelentős engedményeket kellett tennie.
Nem vettem észre ilyesmit.
Aláírt egy dokumentumot, amelyet 48 ország készített elő,
és ütközött az álláspontjuk.
Így van.
De a kérdés az,
hogy egy ember engedett annak a 48-nak,
vagy a 48 az egynek?
Igen, beleegyeztem a „jelzésekbe”.
De mint tudják,
elég egy apró fordulat,
és ugyanaz a jelzés máris
teljesen más irányba mutat. Köszönöm.
Miniszterelnök!
Főtitkár úr, kíván most nyilatkozni?
És a Nemzetközösség?
- Ezt mondta? - Igen, asszonyom.
- Mielőtt elsétált. - Komolyan?
Mehet? Kezdjük!
Kérem! Készen állunk.
Ne mozduljanak!
Tökéletes.
Nézzenek rám!
Három, kettő, egy…
SZABADSÁGOT MANDELÁNAK ÉS DÉL-AFRIKÁNAK!
LE AZ APARTHEIDDEL!
ELÉG AZ APARTHEIDBŐL!
Mindenki elolvassa.
Érkezett is pár visszajelzés, és nagyon biztatóak.
Értem.
De ajánlat még nincs?
Még nincs. De függetlenül attól, sikerül-e megjelentetnünk,
vitathatatlan, hogy a stílusa eleven, megkapó…
Ki merjem mondani?
Jól eladható lenne.
Ez nem szitokszó, Michael. Tényleg ért a történetmeséléshez.
Azon tűnődöm, hogy politikai krimire még nem gondolt?
Tessék?
Ismeri a Whitehall, Westminster, a palota belső működését.
Senki sem tudná jobban megírni.
Nem.
Ha a fő művem nem kell senkinek, akkor ennyi volt.
A krimiket álnéven is megjelentethetné.
Megtehetném.
De sajnos régimódi vagyok, és sosem adnék ki bizalmas információkat,
se azokat, akiket büszkén szolgálok.
Meg kellett próbálnom. Nagyon alávaló dolog volt tőlem?
Nem alávaló.
Csak összetörte a szívem.
Ahogy az erőszak fokozódik Dél-Afrikában,
az ellentét az Egyesült Királyság és a Nemzetközösség országai közt
pattanásig feszült.
Mrs. Thatcher elutasította a szankciókat, így őt okolják a Nemzetközösségi Játékok…
Jól sikerült?
Remekül, köszönöm.
Nem akarom elrontani a kedvét, de a Today le akar hozni
egy címlapsztorit arról, hogy kezd megromlani a viszony
a Buckingham-palota és a Downing Street között
a Nemzetközösség kormányfőinek ülésén bekövetkezett krízis miatt.
- Mi bajuk van? - A teája.
Szerintük fennáll a veszély, hogy a két nő kapcsolata végleg elmérgesedik.
A jó hír az, hogy a Today akarja lehozni,
szóval valószínűleg csekély hatása lesz.
A rossz hír,
hogy a nagyobb és befolyásosabb újságok
hamar rájönnek majd, hogy érdemes a témában kutakodniuk.
Úgy vélem, talán itt az ideje,
hogy felséged még ezt megelőzően nyilatkozatot tegyen.
Mégis miről?
A támogatásáról.
Sőt, megkockáztatnám…
szeretetéről a miniszterelnök felé.
Az általa végzett munkáról,
olyasmiről, amivel végleg eloszlatná a pletykákat.
És ha nem vagyok vele elégedett?
És ha örülnék, ha kiderülne, hogy valóban neheztelek rá?
Kifejezetten aggaszt, hogy nincs benne könyörület.
Komolyan veszem a hallgatásra vonatkozó alkotmányos kötelességemet,
de úgy érzem, mindennek van határa.
És ha nyilvánosságra kerülne,
hogy példátlan ellentét áll fenn az uralkodó és a miniszterelnök között,
tényleg nagy baj lenne?
Nos…
ha tényleg ez a szándéka…
Kötelességem jelezni,
hogy úgy vélem, ez rossz lépés lenne.
Komoly és helyrehozhatatlan kárt tehet
a Buckingham-palota és a Downing Street kapcsolatában.
Nem a Today lenne az az újság, amihez fordulnék.
Inkább egy befolyásosabb laphoz,
amelynél tökéletesen tisztában vannak azzal,
hogy ilyesmire még nem volt példa.
És értik a játékszabályokat.
Rábízhatom önre, Michael? Ön a szakértő.
- Asszonyom! - Asszonyom!
Meggondolatlanság.
- Meggondolatlan és felelőtlen lépés. - Engem is ugyanúgy meglep.
Szembemegy a szakmai tanácsommal,
és szeretném, ha megjegyeznék, hogy ellenzem.
Megjegyeznénk?
Igen, Martin.
Megjegyezzük.
Simon Freeman van a vonalban a Sunday Timestól.
Háromszor hívta.
A pletyka után nyomoz,
miszerint „kibékíthetetlen az ellentét a királynő és Mrs. Thatcher között”.
Rendben.
Kapcsolja!
Hat font, 54 cent, uram.
Tartsa meg az aprót!
- Köszönöm. - Asszonyom!
- Jó estét, miniszterelnök! - Önnek is, Bernard!
Most hívtak a Sunday Timestól.
Jelezték, hogy lesz egy kényes cikk a holnapi újságban.
Miről?
A törésvonalakról az uralkodó és a miniszterelnök kapcsolatában.
Tessék?
Sunday Times, első kiadás!
Lássuk!
Sunday Times, első kiadás!
- Bernard! - Michael!
A KIRÁLYNŐT KÉTSÉGBE EJTI THATCHER ÉRZÉKETLENSÉGE
AFRIKA KIRÁLYNŐJE A DOWNING STREETTEL SZEMBEN
Ma reggelre alkotmányos válság szélére sodródtunk,
amint a Sunday Times lehozta a részleteket a döbbenetes szakadékról
a Buckingham-palota és a Downing Street között.
Az írás valószínűleg komoly hatással lesz
az uralkodó és miniszterelnökei eddig jellemzően szívélyes kapcsolatára.
Az ellentétet szító vita forrása állítólag az volt,
hogy Mrs. Thatcher ellenezte, hogy szankciókat alkalmazzanak
a dél-afrikai apartheid ellen.
Jézusom!
A királynő állítólag nemtetszését fejezte ki,
megtörve ezzel a régóta fennálló uralkodói gyakorlatot,
hogy sosem kommentálja a politikai ügyeket.
A Buckingham-palota egyelőre nem nyilatkozik a riport hitelességéről.
A palota szóvivője nem kommentálna egy olyan cikket…
„Afrika királynője a Downing Streettel szemben.”
„Eseménydús hét a Buckingham-palotában.
II. Erzsébet királynőt, a jóindulatú, apolitikus, névleges vezetőt
belekeveredett egy Dél-Afrikáról szóló, zűrzavaros vitába,
köszönhetően a makacsságnak és érzéketlenségnek…”
„…a miniszterelnöke részéről.
A királynőtől távol áll a vidéki nők szókimondó egyenessége…”
„…egy késő középkorú nagymama,
aki legszívesebben a kutyákról és lovakról beszél…”
„…megmutatta, hogy egyúttal egy ravasz politikai harcos is,
aki bátran nekimegy a Downing Streetnek…”
„…ha provokálják.”
Valóban?
Legalábbis ezt írják.
Olyasmit érzek, amit ezelőtt még soha.
- Sosem hittem, hogy ezt fogom érezni. - Micsodát?
Türelmetlenül várom a következő megbeszélésünket.
- Ott van! - Mrs. Thatcher!
Ide!
A Buckingham-palota továbbra is tagadja a Sunday Timesban megjelent vádakat
a királynő és a Downing Street vitájáról.
Kormányközeli források szerint veszélyben van
az uralkodó és a miniszterelnök a szent és sérthetetlen kapcsolata.
Itt a miniszterelnök.
Felség!
Miniszterelnök!
Mielőtt ma idejöttem,
egyeztettem a kabinettitkárral,
és kiderült, hogy a hét év alatt, mióta miniszterelnök vagyok,
164 audienciánk volt,
és mindegyik a szívélyesség, hatékonyság és kölcsönös tisztelet jegyében telt.
Szóval talán várható is volt,
hogy bekövetkezik egy egyszeri megingás.
Megingás?
Eddig úgy tudtam,
hogy őfelsége soha nem fejezi ki nyilvánosan a politikai nézeteit.
Valóban nem.
És hogy megszeghetetlen a titoktartás az uralkodó és a miniszterelnök között.
Ha a Sunday Timesra utal,
óva intem a miniszterelnökeimet az újságolvasástól.
Nem szoktam.
Félreértenek, tévesen idéznek,
és ferdítenek, felzaklatva ezzel mindenkit.
De a sajtótitkárom olvassa őket,
és munkakapcsolatban áll az összes szerkesztővel,
és az érintett szerkesztő megerősítette, hogy biztos forrásból tájékozódtak.
A királynő közeléből.
Példátlanul közel.
Biztos vagyok benne, hogy hamarosan tisztázódik.
Addig is megvitatjuk a hét legfontosabb államügyeit?
Mindjárt letelik az időnk.
Ez államügy, asszonyom.
A legfontosabb.
Szerintem tiszteljük egymás eléggé ahhoz,
hogy feltegyük magunknak a legfontosabb kérdéseket,
mint nő a nőnek.
Végül is egykorúak vagyunk.
Valóban?
Csak hat hónap van köztünk.
És ki az idősebb?
Én… asszonyom.
„Érzéketlen,
keresi a konfrontációt, és társadalmilag megosztó.”
Így jellemeztek engem a királynőhöz közel álló források.
- Miniszterelnök… - Nincs bennem megértés.
És hogy a kormányom visszafordíthatatlan károkat okozott
az ország társadalmi szerkezetének.
A hivatalomban töltött idő alatt köteles vagyok
félretenni a szentimentális érzelmeket,
és az ország érdekeit nézni,
mintha csak egy vagyonmérleget vizsgálnék.
És habár nagyra becsülöm az igazságérzetét
és együttérzését a kevésbé szerencsések iránt…
Csakugyan? Tényleg?
…ne feledjük el, hogy kettőnk közül
én vagyok az, aki egy jelentéktelen város kis utcájából jött,
apám nem hagyott rám semmilyen címet,
se egy Nemzetközösséget,
csak határozottságot, józan észt és eltökéltséget.
Nem várok az emberektől se szánakozást, se könyöradományt, se együttérzést.
Nincs ennél nagyobb sértés.
A célom az…
hogy segítsek ennek a tehetetlen országnak önállóvá válni,
és úgy vélem, jó úton haladok.
Uralkodóként nehéz leckék vártak rám.
A britek megtanulnak önmagukról gondoskodni,
hogy elboldoguljanak, és csak ezután,
feltéve, hogy úgy döntenek, gondoskodnak a szomszédaikról.
Ezek közül…
Senki sem emlékezne az irgalmas szamaritánusra,
ha kizárólag jó szándékkal lett volna felvértezve.
Tudja…
neki pénze is volt.
…talán az a legnehezebb, hogy kötelességem támogatni a miniszterelnökeimet,
álláspontjuktól függetlenül,
még önt is a dél-afrikai szankciók kapcsán.
A kérdésem az,
tekintve, hogy nem befolyásolja a napi politikai tevékenységét,
számomra viszont rendkívül fontos…
nem támogathatott volna ezúttal ön engem?
A Nemzetközösség többi vezetője, akik közül sokat barátomnak tekintek,
most úgy érzik, elárultam őket egy számukra rendkívül fontos ügyben.
Ez esetben elég, ha elolvassák a Sunday Timest.
Minden kétséget eloszlat az álláspontját illetően.
Nocsak! Lejárt az időnk. Hamar elrepült.
Bizonyára már nagyon várja
András herceg és Sarah Ferguson holnapi esküvőjét.
Így van.
Összeillő párnak tűnnek.
Szerintünk is.
Az én fiam, Mark is bejelentette nemrég, hogy megházasodik.
A kedvence? A felfedező?
Nem felfedező, asszonyom.
Az egyszeri alkalom volt.
Most már üzletember.
Főleg a Közel-Keleten.
És Dél-Afrikában.
Hát hogyne.
Felség!
Jól figyeljen! Nincs semmiféle sztori.
Teljesen alaptalanok a pletykák.
A királynő szívélyes és eredményes munkakapcsolatban áll a miniszterelnökkel.
A Sunday Times szerint a forrásuk egy magas beosztású személy a palotából.
- Ezt fogjuk leközölni. - Letagadjuk, és nevetségessé válnak.
Hagyjuk a méltatlankodást!
Értem, hogy ezt kell mondania, de tudja, hogy igaz,
és a kitartó tagadás miatt önök válnak nevetségessé.
Halló? Felírhatom az adatait?
Miről van szó?
- A vőlegény beijedt az utolsó percben? - Nem.
András hívott minket össze, hogy valaki elmagyarázza…
Mi a jó isten ütött az anyánkba?
A yorki herceg esküvője fontos esemény kéne legyen,
itthon és külföldön is. Ehelyett…
mivel a királynő elvesztette a józan ítélőképességét,
az újságok nem velem és Sarah-val vannak tele,
hanem anya és a miniszterelnök viszályával.
Igen. A Sunday Times.
- Rémes felfordulást okozott. - Mit gondolt?
Azt tette, amitől engem egész életében tiltott.
Kinyitotta a száját, és véleményt mondott.
És ezért mos elevenen megnyúzzák.
Szörnyen tapintatlan volt tőle.
Az újságok nyilván szívesebben írnak bármi másról,
mint egy olyan herceg esküvőjéről, akiből sosem lesz király.
Nem így van?
Negyedik a sorban,
és mire Vilmosnak gyerekei lesznek, aztán unokái…
Jelentéktelen.
Mehetünk?
Tényleg ezt mondtad?
Az esküvőm napján?
Lenyűgözően aljas volt.
Nehéz elképzelni, hogy képes bármi is
kiszorítani egy királyi esküvőt az első helyről a hírek között.
De az egyre inkább elmérgesedő vita a királynő és Mrs. Thatcher között
beárnyékolja a menyegzőt.
A királynő rendkívül rosszul ítélte meg a helyzetet,
és a Sunday Times cikke hatalmas port kavart,
és a helyzet pillanatok alatt alkotmányos válsághoz vezethet.
Nehéz megmondani, mit akart ezzel elérni a palota,
de egyértelműen darázsfészekbe nyúltak, és egyelőre úgy tűnik,
nem elég ügyesek ahhoz, hogy elkerüljék a csípéseket. A riport…
Zavarhatom, asszonyom?
A tagadásunk azzal a sajnálatos következménnyel jár,
hogy a Sunday Times szerkesztője teljes erőbedobással nekünk rontott,
és habár tagadhatunk tovább,
véleményem szerint ez már nem válna javunkra,
és úgy vélem, kénytelenek leszünk adni nekik valamit.
Micsodát?
Egy vétkest.
Hogy többé ne önt hibáztassák, és lecsillapodjanak a kedélyek.
Adunk nekik egy nevet.
Martin!
Michael!
Az egyre súlyosbodó helyzet a palota és a Downing Street között…
Pedig én szóltam előre.
Tudja, a királynő milyen komolyan veszi a kötelességét,
és mennyire fontos számára a két ház közeli kapcsolata.
Persze.
És végignézni…
hogy veszélybe került…
az ön tetteinek a következményeként…
Tessék?
Teljesen szakszerűtlenül járt el ebben a kérdésben.
Martin, elég!
Aláástad a palota és a királynő feddhetetlenségét.
Túl jól ismerjük egymást.
Ez őrület.
Remélem, bízhatunk abban… hogy helyesen cselekszik.
Hát persze.
A SAJTÓTITKÁR FELELŐS A THATCHER-ELLENES HÍREKÉRT
Michael!
Van egy mottó, melyet számtalan ősöm követett.
Egy nemes mottó.
„Szolgálok.”
Szeretném én is elkötelezni magam ennek.
Igen egyszerű.
Kijelentem önök előtt, hogy egész életemet,
legyen hosszú vagy rövid,
az önök szolgálatának szentelem,
és hatalmas birodalmi családunk szolgálatának,
melyhez mind tartozunk.
Isten segítsen betartani az esküm,
és Isten áldja önöket, akik készek segíteni ebben.
A PALOTA KITART AMELLETT,
HOGY A KIRÁLYNŐ SOSEM MONDOTT VÉLEMÉNYT
VAGY BÍRÁLATOT EGYIK MINISZTERELNÖKÉRŐL SEM.
MICHAEL SHEA SIKERES KARRIERT FUTOTT BE
POLITIKAI THRILLEREK SIKERSZERZŐJEKÉNT.
1994-BEN MEGBUKOTT AZ APARTHEID REZSIM,
ÉS NELSON MANDELA LETT DÉL-AFRIKA ELSŐ SZÍNES BŐRŰ ELNÖKE.
AMIKOR ARRÓL KÉRDEZTÉK, HOGY A SZANKCIÓK ELŐSEGÍTETTÉK-E
AZ APARTHEID BUKÁSÁT,
AZT VÁLASZOLTA, HOGY „IGEN, KÉTSÉG SEM FÉR HOZZÁ”.
A feliratot fordította: Kiss Orsolya