EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Här kommer stamgästerna i en parad av pälsar och diamanter.
Jag undrar om de känner av stämningen bakom scenerna.
En del har betalat tusen pund för sin biljett.
Nu återstår bara sminkningen, påklädningen,
kanske nåt att äta och sen en nervös väntan.
Nu får vi höra att den kungliga bilen är runt hörnet.
Om några ögonblick anländer drottningen.
Helt tidsenligt stannar bilen vid de jublande åskådarna.
Drottningen, kvällens riktiga stjärna,
kliver ut på den röda mattan
och hälsas välkommen av impressarion lord Delfont,
som är ordförande för underhållarnas välgörenhetsfond.
För just ikväll
enas underhållningsvärlden och kungligheter i ett gott syfte.
Varsågod, Annette.
Joan Collins, från tv-serien Dynastin.
Hertigen av Edinburgh ler brett.
Då så, George.
Nu lyssnar vi på nationalsången.
Har det börjat?
Bevare Gud vår drottning
Gör säll vår ädla drottning
Då så, Katherine. Varsågod.
Här, Nerissa.
Duktig flicka. Svalde du?
Bra där.
Hur mår du?
Det är snart läggdags.
Hennes välgång sjung
Bekrönt av ärans hand
Alltid med hjärtats brand
Förent med folk och land
Leve vår drottning
-För Royal… -Variety Show.
Jag tog med mig en present ikväll.
-Skvaller. -Favoriten.
-Är det elakt? -Mycket.
Handlar det om en kändis?
Ja. Men jag måste be er hålla det hemligt.
Slingra dig inte.
Det avgör jag när jag hör det.
-Prinsessan… -Dazzle.
Ni tar det inte på allvar.
Hur vet du det?
Det är en stor hemlighet!
Nästan som en statshemlighet.
Jag…
Jag är idel öra.
Och ögon.
-Och läppar. -Okej.
Sa ni "läppar"?
-Jag känner mig stygg. -Ja, jag märker det.
Jag har verkligen tyckt om de senaste månaderna
och närheten som har vuxit fram mellan oss.
-Snarare intimitet. -Herregud…
Snälla.
En gång i tiden blev jag lämnad av männen jag älskade för andra kvinnor.
-Nu lämnar de mig för kyrkan. -Vem då?
-Derek Jennings. -Dazzle?
-Ja. -Vad gjorde du med honom?
Blev smått förälskad.
Åh, Margaret!
Colin Tennant kallade oss de mest omöjliga han kände.
Han sa att vi borde hållas isär för allmänhetens bästa.
Som kväve och glycerin.
Men han är så stilig.
Ja.
Han har nåt elakt att säga om alla,
vilket jag älskar.
Och han är rörande sårbar.
Han har haft lika svårt som jag att finna lyckan,
så vi diskuterar olika sätt att hitta glädje och ro.
Som en rask promenad.
-Det kanske fungerar för dig. -Ja, varje gång.
Men det kanske inte räcker för oss andra.
Och Dazzle har hittat det som funkar bäst för honom.
Och vad är det?
Att vara präst.
-Katolsk präst? -Ja.
Ännu ett skäl till att han inte var rätt för dig.
Finns det fler?
Tja, du vet… Han är vän till Dorothy.
-Dazzle? -Det vet alla.
Är du säker?
Men så som han ser på mig ibland…
Beskriv det.
Med stora beundrande ögon.
Det är för att du är prinsessa och för att han är en snobb.
Är jag så dum?
Eller desperat?
-Den där hostan låter inte bra. -Äsch.
Du har haft besvär ett tag.
Jag borde ha förstått när han tjatade om opera.
Prinsessan Margaret opereras på sjukhuset Royal Brompton.
Den 54-åriga prinsessan skrevs in i eftermiddags,
men lär få vänta på resultatet i flera dagar.
Enligt kungliga källor har hon inte lidit av nån särskild sjukdom.
Sjukhuset har inte kommenterat prinsessans tillstånd ytterligare.
Prinsessan Margaret sägs röka uppemot 60 cigaretter om dagen,
och det är så klart…
Ska vi stänga av? Det är lite…
Prinsessan blir kvar på sjukhuset…
Prinsessan klarar sig. Hon är i goda händer.
-Hur är det, Katherine? -John, kom igen.
-Bråka inte nu. -Seså, Katherine.
Okej.
Det är läggdags.
Dockan måste sova nu, eller hur?
Alla tillsammans.
Så där, ja.
Natti-natti, Katherine. Här ska du sova.
Har den äran idag
Har den äran, kära Edward
Har den äran idag
Bravo!
Grattis, Katherine!
Vad gäller barn verkar vi ta två i taget i den här familjen.
Jag kan ärligt säga att jag inte ville ha fyra.
Två hade räckt bra, men chefen satte ner foten
och efter tuffa förhandlingar
på en yacht i ett stormigt Lissabon…
-Minns du? -Ja.
…fick vi två till…
B-laget!
Precis, andraelvan.
…som blev väldigt speciella.
Det är så klart de första också, men de var mer väntade.
En plikt.
De andra två kom snarare av…
Jag tänkte säga "nöje", men det är nog fel ord med tanke på Annes min.
-Vilket är ordet jag söker? -Glädje.
Exakt.
Glädje.
De blev till i försoningens tecken.
De har enat oss alla och skänkt oss glädje.
Så höj era glas.
-Är du säker? -Kom igen, Margaret.
Ta det lugnt.
Många gratulationer till…
Ursäkta. Vad heter du nu igen?
Minstingen i kullen,
kära Edward.
-Grattis! -Tack.
-Vill du ha den stora biten? -Ja!
Så mycket kan du inte ta! Ge dig!
Jag delar den i två.
Det är din systers födelsedag,
så du får den stora biten.
Har alla sett den?
Jag minns när han blev döpt.
-Tvärtom. -Vad vet du?
-Ska jag visa? -Du kan inte!
-Det finns en bild på oss med bebisarna. -Ja.
Du höll honom som om han var en bomb.
Och du såg dyster ut efter ännu ett gräl med Tony.
Han var inte rätt man för dig.
Jag har insett att det inte finns nån rätt man för mig.
-Säg inte så. -Det är sant.
Kärlek är en öm kyss för de flesta.
För mig slipar hon sin vassaste yxa.
Jag är redo för ett nytt kapitel utan män,
-utan cigaretter och utan… -Prinsessan?
Jag är äntligen redo…
…att fokusera på det enda som inte sviker mig.
Vad är det?
Vi.
Min ställning som kunglig. Min plikt.
Så jag kommer på böjda knän
med en bekant önskan.
Ge mig så mycket ansvar du kan.
Så många uppdrag du kan.
Det din syster behöver för att hålla sig flytande…
…är en känsla av mening.
-Vilket stort huvud. -Du ser löjlig ut.
Hej på dig.
Och hej på honom.
-Ers Kungliga Höghet. -Stör vi?
Inte alls. René kommer kl. 12.00.
-En ny beundrare? -Nej, en ny frisör.
Ännu en vän till Dorothy.
Utöver det, ingenting.
Dagen sträcker ut sig som ett gapande tomrum.
Jaha…
Vad gäller det?
Hade det varit goda nyheter hade du kommit utan Lurch.
Det gäller 1937 års Regency Act,
som skapade en lista på kungligheter som kan kallas in
som ersättare för monarken vid formella tillfällen.
Ja, jag vet. Jag har varit ersättare i åratal.
Ja. Men antalet kungliga ersättare är begränsat
till sex stycken.
Fortsätt.
Prins Edward fyllde ju 21 år nyligen, vilket betyder att han är myndig.
Som regentens barn
är han högre rankad i successionsordningen.
Därför måste ni…
…avstå från er roll som statsråd.
Nej, det är det enda jag har.
-Margaret… -Det är inte klokt.
Jag har mognaden och förståndet, för att inte tala om erfarenheten.
Edward är en omogen pojkspoling!
Ja, men vi måste följa reglerna.
Nu får du tid att fokusera på din återhämtning.
Kan du gå ut?
Gå ut.
Jag vill inte ha mer tid. Förstår du inte det?
Tiden skrämmer mig. Den fyller mig med bävan.
Jag vill…
Jag vill ha nåt att fylla den med.
-Du har ju dina intressen. -Lägg av!
-Och dina vänner. -Vänner…
De som är värda att känna är utleda på mig.
-Välgörenheten. -De vill inte heller ha mig.
Inte nu när vi har prinsessan av Wales.
Hon är yngre, snällare och sötare.
-Ingen vill ha det här. -Men Margot…
Jag bad dig om en enda sak.
Att ge mig uppdrag.
Ett syfte. Värdighet.
Ja, och om det vore upp till mig hade jag gett dig det,
alltihop, gladeligen, från första dagen. Men så är det inte.
-Det får vi leva med. -Nej.
Jag får leva med det, inte du.
Nej.
Anne.
Välkommen.
-Är allt bra? -Nej.
Min invändning mot familjen Marcos har rört upp känslor i styrelsen.
"Vilken styrelse?" undrar ni nu.
Ön är ju ett aktiebolag, så den måste ha en styrelse.
Visst är det absurt? Det ligger inte i nåns intresse.
Välkommen, Ers Kungliga Höghet.
Prinsessan?
Nu är jag torr.
Lunch?
Vilken underbar plats.
Du skulle ha sett den i dess glansdagar. Nu ser den så försummad ut.
Titta på hummerkloväxterna.
Är det ett kapokträd?
Ja.
"Utmaningen i varje trädgård är tuktningen.
Man måste ha flinka fingrar."
Roddy.
För trädgården eller försummelsen?
Både och, tyvärr!
Tack.
Diana väntar barn igen.
Gratulerar.
Det borde väl höja stämningen.
Istället är vi båda ännu dystrare.
Vi ses knappt längre, och när vi väl ses grälar vi bara.
Det är så deprimerande och tärande.
Mitt enda alternativ var att börja träffa nån.
-Ja, vi känner till det. -Nej, inte Camilla.
Jag menade… en yrkesmänniska.
En terapeut, för humörsvängningarna.
En hjärnskrynklare?
Moster Margot, du kan inte kalla dem det.
Har det hjälpt?
Det har inte blivit värre.
Det var inte mycket till lovord.
Jag tar upp det, för jag lovade Anne
att uppmana dig att söka hjälp.
-Gaddar ni ihop er mot mig? -Vi bryr oss.
Du kan väl prova i London.
Anne tror sig ha hittat nån bra.
Det är skandalöst att jag, som kunglig, ska åka till henne.
Det är en del av processen
att patienten inser att hon är patient.
Läkandet kan inte börja förrän högfärdigheten är ur vägen.
Vilken högfärdighet?
Jag är så långt nere i den kungliga hackordningen
att jag är som en oberörbar.
Här är det.
Jag har gått i terapi en gång förut,
i början av äktenskapet med lord Snowdon.
Problemet är att jag…
Jag är emot sånt här.
Det känns patetiskt. Det går emot allt jag fått lära mig.
Vad har ni fått lära er?
Att självömkan inte leder nån vart.
Man får helt enkelt gilla läget.
Det är en vanlig inställning.
-Och gammaldags. -Kallade du mig vanlig? Och gammal?
Det vore ingen bra början.
Vad får er att vilja prova igen?
Prinsessan.
Att…
Jag skäms för att medge att jag har…
…känt mig nere…
…ett tag nu.
Och…
…den nuvarande svackan…
…tycks kunna stå emot…
…alla mina försök att skärpa mig.
Vet ni om nån annan av era närmaste
kämpar med mental ohälsa?
Prinsen av Wales har sina svackor.
Men det beror nog mest på hans äktenskap.
Hertigen av Gloucester, min farbror.
Han blev nedstämd emellanåt.
Jag frågar för att jag genom mina kollegor känner till systrarna.
Systrarna?
Vilka systrar?
Då berättade hon om våra kusiner, Katherine och Nerissa Bowes-Lyon.
Den tredje och femte dottern till mammas favoritbror…
Morbror Jock.
De är inspärrade på Earlswood-institutet för så kallat sinnesslöa i Redhill.
Ja, jag minns att jag hört talas om dem
och deras hemska bekymmer. Men de är döda sen länge.
Som jag förstod det är båda vid liv.
Men vi kan kolla.
Vad gör du? Det är min knapp.
Då ska vi se. Burke's.
-Låt mig göra det där. -Det går bra.
Här. Oj, vad tung den är!
-Ta emot! -Sluta!
Det var inte roligt. Var försiktig.
P, R, S…
Såg jag det?
Ja, titta. Här står det.
Nerissa, avliden 1940.
Katherine, avliden 1961. Det står här svart på vitt.
Båda dog för länge sen.
Vad märkligt.
Jag är inte här.
Vem var det?
Mr Jennings.
Dazzle?
Vad ville han?
Han ville tala om att han är i London nästa vecka
ifall att ni hinner ses.
Nej.
Mater misericordiae, ora pro nobis…
-Dazzle, du ber väl inte? -Jo.
Maria, mater gratio… När körde ni senast bil?
Jag kör jämt, fast kanske inte just den här modellen.
Du kan knappast säga nåt. Du kör ju inte alls.
Jag inser mina begränsningar.
Chauffören hade ju kunnat köra oss,
-men då… -Vad gör ni?
…hade vi inte varit ensamma.
Varför är det så viktigt?
Tänk om nån frågar vem jag är?
-Knappast. Du är präst. -Nej.
-Inte än. Jag går på prästseminariet. -Det vet inte de.
Du ser prästerlig ut, som om du är bortom alla misstankar.
Det känns fel. Bedrägligt.
Du kan bekänna dina synder sen. Gå nu.
Så där. Den här vägen.
De lever.
-Såg du dem? -Ja.
Hurdana var de?
Som barn.
Men de vet vem ni är.
Och de vet vem er syster är.
De har bilder på familjen.
Och de vet att den är deras.
-Du älskar den, eller hur? -Ja, titta.
Den står alltid fint uppställd.
Ska jag hämta era kusiner?
Sa ni kusiner?
-Hej. -Hej.
Och det finns fler.
Fler vadå?
Fler släktingar.
De har kusiner, som är som de.
-Hej. -Du kan sitta här, vännen.
Vill du sitta på sängen?
-Hela familjen samlad. -Ja.
Går det bra, Nerissa?
Åh, älskling! En sån överraskning! Vi ska precis äta lunch.
Jag är inte hungrig.
Det är vi. Vi har varit ute på en lång promenad.
Du och jag ska ta en till.
-Gör det nåt om jag lånar henne en stund? -Nej, då.
Fem.
Fem stycken, mamma!
Fem familjemedlemmar, inspärrade och övergivna!
Vad skulle vi göra då?
-Uppföra er som människor. -Var inte så naiv. Vi hade inget val.
De är dina syskonbarn.
-Döttrar till din bror! -De var sjuka.
Fenella orkade inte.
Sen förändrades allt så plötsligt.
-Ingen kunde ha förutsett det. -Vad menar du?
Abdikationen.
Nej! Allt som är fel med den här familjen
kan inte bortförklaras med abdikationen!
Den förändrade faktiskt allt.
Du var för ung för att förstå.
Precis allt.
Det är invecklat.
Nej, det är det inte! Det är elakt, kallsinnigt och grymt.
Och det går helt i linje med hänsynslösheten jag själv har upplevt.
Om man inte är först i kön,
om man är en individ med egna behov
eller Gud förbjude, ett ojämnt humör…
Om man inte passar in i mallen…
…och är tyst och pliktmedveten,
blir man utkastad eller undangömd, eller ännu värre: dödförklarad!
Darwin var blygsam i jämförelse.
Ni borde skämmas, allihop.
-Margaret… -Nej.
Margaret!
Om jag försöker förklara,
lyssnar du då?
Faktum är att när din svekfulla farbror
abdikerade från tronen,
så förändrades allt över en natt.
Jag gick från att vara fru till hertigen av York
och leva ett någorlunda normalt liv
till att vara drottning och fru till en kung och kejsare.
Samtidigt gick min familj, familjen Bowes-Lyons,
från att vara skotska aristokrater
till att vara nära släktingar till kronan.
Det resulterade i…
…att min brors barn…
Katherine och Nerissa.
…och deras kusiner…
Idonea…
…Etheldreda…
-…och Rosemary. -Ja.
…fick betala ett högt pris.
-Varför det? -För att…
-…deras åkomma, deras sinnesslöhet… -Säg inte så.
Deras professionellt diagnostiserade sinnesslöhet och efterblivenhet
skulle få folk att ifrågasätta släktlinjens integritet.
Va?
Kan du tänka dig rubrikerna om det skulle uppdagas?
Vad folk skulle säga?
Ärftlighetsprincipen hänger redan på en skör tråd.
Blandar man in psykisk sjukdom…
…är det över.
Tanken på att en enda familj har födslorätt till kronan
är redan svår att försvara.
Den familjens genpool…
…måste vara fullkomligt fläckfri.
Windsor-sidan har haft nog med oroande exempel.
Kung Georg III.
Prins John, din farbror.
Lägger man till familjen Bowes-Lyons sjukdomar,
riskerar situationen att bli ohållbar.
Alltihop är ju en familjesjukdom.
När de förbjuder en att gifta sig.
När de tar ifrån en ens roll.
När de tar makens parti när ens äktenskap går i kras.
Och nu det här.
Den slutgiltiga förolämpningen.
Att allt förminskande,
alla…
…tarvliga…
…missöden…
Det står skrivet i mitt blod.
Så…
…utan att svansa runt ämnet för att skydda mig,
och utan att skönmåla nåt,
säg som det är.
Utöver att ha blivit född tvåa…
Är det mitt öde att bli galen också?
Nej, prinsessan.
När jag hörde att ni hade bokat tid idag,
läste jag på lite.
Det genetiska felet som ligger bakom era kusiners tillstånd
verkar komma från deras gemensamma morfar,
Charles Trefusis, 21:a baron Clinton.
Det tyder på att genen som ligger bakom det
finns hos familjen Clinton.
Hur hamnade den hos familjen Bowes-Lyon?
Genom er faster Fenella,
född Clinton,
som gifte sig med John Bowes-Lyon.
Farbror Jock.
Era kusiner har en svår utvecklingsstörning.
Och oavsett vilka bekymmer ni har, så är det inte alls samma sak.
Så det har inte gått i arv till min mor, drottning Elizabeth?
Nej.
Men om de inte hotar bilden av kungafamiljen,
så behövde de inte gömmas undan.
Det familjen gjorde var oförlåtligt.
Jag fick recept på medicin,
psykoterapi och mer motion.
Snart föreslår de att ni slutar dricka.
Och det.
Ni kan alltid konvertera och komma till Rom.
-Dazzle. -Det gjorde mig på bättre humör.
Innan jag blev katolik gick jag i kyrkan. När jag konverterade fann jag en tro.
-Skillnaden är som natt och dag. -Nu predikar du.
Ja. Det är inte bara skönheten i den katolska kyrkan, utan strängheten.
Den kräver total underkastelse,
och det behöver starka själar som min och er.
Man kan inte ta emot Gud
om man inte underkastar sig nåt större, och när jag gjorde det…
Säg inget. Lampan tändes och du fann lyckan?
Inte bara det.
Extasen.
Och svårmodet som vi så ofta pratat om…
…tomheten…
…försvann.
-Vad trevligt. -Så följ med.
Det hade jag gärna gjort, men du verkar ha missat
att jag redan underkastat mig nåt större.
Storbritanniens kungahus.
Om jag blev katolik
skulle det bli skandal.
Det skulle talas om svek och en andra reformation.
De skulle ta ifrån mig min titel och kasta ut mig.
Vore det så hemskt?
Att befria er själv?
Att finna lyckan?
Varför det?
Titeln,
min höga ställning och närheten till kronan är min lycka.
Det är den jag är, även om du inte kan förstå det.
Nej, det kan jag inte.
Ni har precis fått veta hemska saker om er familj.
De offrade fem medlemmar för att skydda sig själva.
Tror ni att de kommer att skydda er? Nej!
De skyddar bara kärnan.
-Alla andra… -Men jag tillhör kärnan!
Jag tillhör kärnans mitt.
Jag är drottningens syster och dotter till en kung och kejsare.
Jag kommer alltid att tillhöra kärnan.
Gå nu, Dazzle.
Återvänd till din extatiska nya familj, så kämpar jag på med min.
Det är nog bäst om vi inte ses mer.
Och…
…om du har tid över nån gång…
…kanske du kan be för mig.
Det ska jag.
Ers Kungliga Höghet.
Allt flöt på så bra
Men sen rasade mitt luftslott
Och allting föll itu
Det känns som om jag faller
Och anledningen är du
KATHERINE BOWES-LYON 4 JULI 1926 - 23 FEBRUARI 2014
NERISSA BOWES-LYON 18 FEBRUARI 1919 - 22 JANUARI 1986
Undertexter: Love Waurio