KÄNSLIGA TITTARE VARNAS FÖR SCENER MED ÄTSTÖRNINGAR.
FÖR MER INFORMATION OM ÄTSTÖRNINGAR, BESÖK WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Tackar.
Var beredda. Repetition. Tystnad, tack.
CANBERRA, AUSTRALIEN 26 FEBRUARI 1983
Bob Hawke, om ni vinner nästa veckas val, vilket opinionsmätningarna tyder på,
blir en av era första uppgifter som premiärminister
att ta emot prinsen och prinsessan av Wales och den unga prins William.
Ser ni fram emot det?
Jag ser inte det som min viktigaste uppgift under den första månaden.
Men ja, de kommer.
Jag har träffat Charles ett flertal gånger, och han är…
…en trevlig ung kille.
Skulle ni vilja se honom som kung av Australien?
Jag tror inte att vi kommer att diskutera kungar och monarkier
särskilt länge till. Vi har lämnat det bakom oss.
Vi har mognat.
Instämmer.
Ni vet vad jag anser. Det är ingen hemlighet.
Jag respekterar och beundrar drottningen.
Min önskan är helt enkelt att statsöverhuvudet
ska representera Australiens värderingar och traditioner.
Statsöverhuvudet ska se ut som vi, låta som vi och tänka som vi.
Till skillnad från?
Tja, nån av dem. En britt.
En icke folkvald icke-australiensare
som lever på andra sidan jordklotet,
och som i mångt och mycket är av en annan sort.
Man skulle inte låta en gris basa över nötdjur
även om den bar jumperset och pärlor.
Ers Majestät.
-Valresultatet från Australien. -Goda eller dåliga nyheter?
En storseger för mr Hawke.
-Oj, då. Han som vill ha bort oss? -Ja.
Den tuffa före detta fackliga förhandlaren
och världsrekordsinnehavaren av öldrickande.
En yard öl på 11 sekunder.
Det låter imponerande.
Tja, det är mycket öl och lite tid.
-Nykterist numera, tror jag. -Vilken lättnad för alla.
-Särskilt mrs Hawke. Finns det en sån? -Ja. Hazel.
Hazel. Vad udda att döpa ett barn efter ett träd.
-Särskilt ett träd i norr. -Ja.
-Då får de press på sig. -Vilka då?
Prinsen och prinsessan av Wales och deras resa.
Klarar de sig? Man ska inte lyssna på skvaller,
men jag åt lunch med prinsessan Margaret.
Oron tilltar bland de som tisslar på Kensington Palace…
-Vi ska inte lyssna på sånt. -Eller bara på sånt.
…om prinsessan av Wales.
Hon har det tydligen svårt.
Hon är olycklig i äktenskapet.
Och…
…om man ska tro på ryktena gör hon saker med sig själv.
Vadå?
Olycka får folk att bete sig konstigt.
Hon envisades med att ta med barnet på resan.
-Varför det? -Stabilt inflytande.
När har ett barn nånsin bidragit med stabilt inflytande?
Vi tog aldrig med oss barnen.
När vi åkte till Australien 1954 var barnen hemma i fem månader.
Tror du inte att det kan ha gett konsekvenser?
På vadå? Resan var en succé.
Jag borde nog träffa Charles och Diana.
Resan är för viktig.
Har ni hört historien om den ryska björnjägaren?
Mrs Parker Bowles har redan hört den.
-Hon kan vara med och berätta. -Okej.
En jägare jagar i Sibirien. Plötsligt får han syn på…
…en jättelik björn.
Jägaren höjer sitt vapen
och skjuter. Björnen försvinner ur sikte.
"Där satt den!" tänker han. Sen känner han en klapp på axeln.
Det är björnen som säger…
"Ingen skjuter på mig ostraffat.
Du får välja.
Antingen sliter jag dig i stycken och slukar dig, eller…"
"…så drar du ner byxorna och böjer dig fram och låter mig ha mitt roliga."
Jägaren drar ner byxorna och björnen går hårt åt honom.
Efteråt stapplar jägaren mot stan…
-Aningen hjulbent. -Ja!
Han köper ett större vapen och återvänder.
Snart får han syn på björnen igen.
Han höjer vapnet och skjuter.
-Men när röken skingras… -…är björnen borta.
"Där satt den", tänker han.
Men strax därefter får han en klapp på axeln. Björnen säger:
"Du vet vad du ska göra."
När björnen har gjort sitt köper jägaren ett ännu större vapen.
-En bazooka. -Ja!
I skogen ser han björnen, siktar och skjuter.
Men när röken skingras…
…står björnen över honom igen.
Och björnen säger…
"Du är inte här för jakten, va?"
Jag ville önska er lycka till.
Jag bad sir Sonny komma för att än en gång betona vikten av resan.
Tack, drottningen. Som ni vet tillhör Australien de viktigaste
och mest inflytelserika medlemmarna i samväldet.
Om de hävdar sin självständighet,
finns det risk för en dominoeffekt.
Du minns inte det, men vi besökte Australien
-och Nya Zeeland 1954. -Ja.
-Resan var lång, varm och mödosam. -Ja.
-Men vi samarbetade. -Som ett team.
I slutänden var det inte bara en politisk framgång.
Resan…
…förde oss närmare varann.
Ja.
Och som man och hustru hoppas vi att det blir så för er också.
Såja.
Såja. Mamma är här. Han börjar få tänder. Har du dropparna?
-Det blir bättre på planet. -Älskling.
Titta hitåt lite snabbt!
AUSTRALIENS FLYGVAPEN
Sen vidare till Ayers Rock den 23:e,
Sydney den 28:e,
och därefter Brisbane, Tasmanien och Canberra
för en audiens med premiärministerparet.
Sen blir det Nya Zeeland.
Det blir mycket kringflackande för barnet.
Det var nog just därför barnet inte skulle följa med.
Jag var tydlig från början. Båda eller ingen.
Alla accepterade det och ansträngde sig för att ändra redan spikade planer.
Istället för att vara åtskilda i sex veckor
blir det bara… Hur länge då?
-De första två veckorna. -Va?
-När vi är mest upptagna. -Var ska William vara?
Woomargama.
-Va? -En fårfarm i New South Wales.
Vems idé var det?
-Min, prinsessan. -Har du barn?
-Nej. -Det förvånar mig inte.
-Diana. -Följ med mig.
-Prinsessan? -Snälla.
Vad ser du?
-Hans Kungliga Höghet prins William. -Det är en titel.
Nåväl. Jag ser en liten pojke.
Sovande eller vaken?
-Vaken. -Högljudd eller tyst?
-Tyst. -Arg eller lugn?
-Lugn. -Ful eller vacker?
Det är bara en fråga. Oroa dig inte.
-Är barnet fult? -Nej.
Är vi överens om att han är motsatsen till ful?
-Att han är ett vackert barn? -Vart vill ni komma?
Det här barnet är inte bara vackert.
Han är perfekt på alla sätt och vis.
Varför ska jag, hans mamma, vara utan honom en enda sekund?
För att er man är en prins.
Han tjänar kronan och landet.
Ni gick in i det med öppna ögon. Och ni är prinsessan av Wales.
Jag som prinsessa tjänar inte kronan bäst
genom att hänga prinsen i hasorna som en leende docka,
utan genom att vara en närvarande mamma
och uppfostra barnet i hopp om att pojken som en dag blir kung
har en gnutta mänsklighet kvar i sig.
Han lär ju inte få det genom hovfolket.
Mamma är här.
-Nya Zeeland. -Ja…
Välkomna till Alice Springs. Regnet ger sig inte.
Hej. Charles, fint namn.
Bra. Trevligt att träffas.
Hej. Trevligt att träffas.
Han är inte nöjd.
-Diana. -Går det bra?
Diana, kom nu.
Vi måste gå.
Ni har tydligen fått en månads regn på en vecka.
I Storbritannien kallar vi det "sommar".
Men allvarligt talat är vi väldigt glada över att vara här.
En fråga till prinsessan. Vad ser ni mest fram emot?
Ja, jisses…
Det är så mycket.
Vi ska gå på en glamorös bal i Sydney.
Och…
Den botaniska trädgården…
Vi ska besöka Sydneys botaniska trädgård.
Herregud!
Och jag tror att vi ska åka på en nöjeskryssning på nån flod…
Och så ska vi besöka Ayers Dock.
-Rock! -Ayers Rock.
-Sa hon verkligen det? -Jisses!
Ärligt talat.
Vad säger ni om kostnaden
i en tid då Australien drabbats av extremväder.
-Borde inte pengarna gå till offren? -Det är inte min avdelning.
Men hon är bra på glamorösa baler.
Ayers Rock, eller "Ayers Dock"…
Det blir tydligen demonstrationer mot besöket i Canberra.
Resans kostnad väcker alltmer ilska.
Det kanske är nu det händer.
År 1788 landsteg First Fleet i Sydney Cove.
Två långa århundraden av underkastelse till kronan
och ändå kan vi inte klippa av banden
och stå på egna ben. Varför?
För att vi aldrig har nått en punkt
då vi har sagt: "Nu räcker det."
Men…
…mycket talar för att det blir den där vingmuttern
som får bägaren att rinna över.
Då blir Australien fritt…
…en gång för alla.
-Det var allt. Tack ska ni ha. -Tack.
Tack.
Ett gästvänligt och piggt Perth, som badar i solsken.
Framtidens stad i Australien.
Därefter Queensland, som fått sitt namn efter drottning Victoria.
Och vidare till avslappnade Brisbane.
Vad är det här?
Australien 1954. Jag ville påminna mig själv.
-En av dina största succéer. -Ja.
Vad varmt det var! Minns du?
Ja, man kunde knappt sova.
Nej.
Titta vad mycket folk.
Samväldets ledare, trons försvarare.
-En miljon åskådare. -De ville se sin nya drottning.
-Nu är hon gammal, trist och oönskad. -Inte gammal och trist. Erfaren och mogen.
Du borde ha åkt själv istället för att skicka B-laget.
Resan var tänkt för Charles.
Han måste börja nån gång.
Låt honom ta Bahamas eller Seychellerna, inte Australien och Nya Zeeland.
De är för viktiga för att man ska skicka ersättaren.
…en levande symbol för enigheten mellan kronan och folket.
Och nationen väntar.
-Hitåt, Ers Kungliga Höghet. -Mot kamerorna.
Kan ni stå lite närmare varann?
-Hitåt, prinsessan. -Vad bra. Tack.
-Kan vi få ett leende? -Kan ni vinka?
-Lady Di! -Diana!
Ska ni gå upp till toppen?
Charles.
Charles!
Jag orkar inte.
Hettan. Jag känner mig yr.
Går det bra?
-Jag måste nog sätta mig. -Kan du inte samla dig?
Behöver ni vatten? Går det bra, Diana?
-Är det hettan? -Går det bra?
Det blev för jobbigt för prinsessan.
Kanske vissnar den engelska rosen i hettan.
Det är patetiskt.
Hon är patetisk.
Den här resan är otroligt viktig,
men hon är så svag och bräcklig.
Hon klarar inte minsta lilla sak.
Hon sviker oss andra hela tiden.
Hur ska jag klara sex veckor utan dig?
Genom att ringa mig varje dag och låta mig muntra upp dig.
Det här klarar du galant.
Gud, vad jag saknar dig och din vuxenhet.
Om Diana hade ett uns av din karaktärsstyrka skulle vi kanske…
-Ändra planen då. -Prinsessan…
Vad är det nu?
Förstår du det?
Det tar aldrig slut. Jag ringer upp dig.
Det påverkar polisen, transporterna, militären…
Det struntar jag i!
-Det är outhärdligt. -Vad?
Klart att du inte förstår.
Jag vill bara åka till min son!
Woomargama ligger på andra sidan landet.
Jag har förklarat att vi är fem dagar in på en viktig resa
som har planerats i åratal. Vi kan inte ändra hur som helst.
-Och jag sa… -Var hövlig.
…att om jag ska fortsätta resan, så vill jag träffa min son.
Vår son.
-Hej. -Ers Kungliga Höghet.
William?
William.
William!
Tack. Har det gått bra?
-Inga problem. -Hej, älskling.
Hej! Hur mår du?
Ja.
Jag har saknat dig så.
Ja. Hej!
-Ska du gå till pappa? -Prins William, titta hit.
-Vem liknar han mest? Vad leker han med? -Är han mest Spencer eller Windsor?
-William! -Kom igen.
Inte illa för en framtida kung. Vad fint. Kungen och tronarvingen.
-En underhållare. -Ska ni ha fler?
Kom till pappa.
Han klarar det bra.
Såja. Blunda nu.
-Har han slocknat? -Ja, till slut.
Han är väl helt slut.
Stjärnan.
-Han stormar fram. -Ja.
Som en minitornado.
Vill du ha mat? De har lagat…
…fåraherdens paj, fantasilöst nog för en fårfarm.
Jag är inte hungrig.
Vad är det?
Jag vill prata med dig. Jag har funderat lite.
-På vadå? -Oss.
Jag vill också ta upp några saker. Vill du börja?
-För omväxlings skull. -Vad ska det betyda?
-Att du alltid börjar. -Struntprat.
Du är prinsen av Wales. Du är född till det.
Vet du alls hur illa det har blivit för mig?
Jag är inte blind.
Jag ser hur olycklig du är
och hur mager du har blivit.
-Du vet ingenting. -Jag vet mer än du tror.
Folk pratar. Personalen. Och jag blev…
…ledsen…
…bestört av det de sa.
Vad vill du ha av mig?
Att bli hörd.
Jag lyssnar.
Nej, mer än så.
Att bli förstådd och uppskattad.
Jag behöver inget smicker. Det gör ingen.
Men jag försöker göra dig nöjd och leva upp till dina krav.
Du verkar inte ha en aning om hur det är att må så här.
-Att bli ständigt förbisedd… -Har inte jag en aning?
Jag vet mer om det än de flesta.
Ingen har nånsin tackat mig, uppskattat mig eller brytt sig om mig.
Om jag framstår som kall eller frånvarande,
är det för att jag inte känner mig förstådd.
Ibland verkar du se mig som en gammal man.
Eller ännu värre, en vattenkastare ovanför en kyrkdörr.
Grå, gjord av sten och känslolös, men så är det inte.
Tror du inte att jag vill höra "Bra gjort" ibland, eller…
…"Vad fiffigt". Eller bara ett "tack".
Jag behöver också uppmuntran emellanåt.
Är det därför du träffar henne?
Jag tänker inte säga hennes namn. Då kanske jag måste spotta.
Vad har Camilla med det att göra?
Det är det jag frågar mig. Vad har hon med det att göra?
Uppenbarligen ganska mycket, eftersom du inte kan avsluta det.
Hon och hennes man är vänner till både mig och familjen.
Jag hittade ju armbandet med era smeknamn, Fred och Gladys.
-Det var en ploj. -Hon fick det tre dagar före vårt bröllop.
Och på vår smekmånad bar du manschettknapparna hon gav dig,
med era initialer obscent sammanflätade som älskare.
Du gömde en bild på henne i din dagbok.
Sen hittade jag kärleksbreven.
Sida efter sida med passion som jag inte får av dig!
Du visar ju inget intresse för mig! Du vägrar vistas på Highgrove.
Ja, för att hon är där!
Och inte bara hon, utan trädgården, polospelet, jakten
och filosoferna och fadersfigurerna som är föraktfulla mot mig.
Henne älskar de säkert!
Det är därför ni är perfekta för varann.
-Var är min plats i det? -Din plats är som min fru.
Och…
…för att…
…jag älskar dig.
Jag…
-Jag… -Det gör jag.
Kors.
Så hur ska vi lösa det?
Tja…
Jag antar att…
Vi får väl lära oss att uppmuntra varann mer regelbundet.
Med beröm, menar jag.
-Och det andra också. -Ja, det också.
Jag tycker ju att du är snygg.
-Du är jämt den smartaste och stiligaste. -Tycker du?
Det är fånigt, men jag behöver höra det ibland.
Och du är också snygg.
Din utstrålning är spektakulär, som ett mirakel.
När jag ser folk lysa upp när de ser på dig, inser jag
att jag är lyckligt lottad. Att vi som familj är det.
Jag vill ringa drottningen och säga: "Hör du, mamma? Lyssna!
Jublet är mycket högre än det du fick. Det kan du tugga i dig!"
Det här kan nog vara det viktigaste samtalet vi har haft.
-Ja. -Och lösningen är så enkel.
När en av oss känner att den inte får det den behöver
måste den andra finnas där.
-Om du har lärt dig nåt… -Så är det att vi har samma behov.
Att få uppmuntran,
stöd…
…och att bli…
…uppskattad.
Att bli älskad.
Ja.
Skål.
-För en nystart. -En ny början.
Glad påsk, älskling.
Bra där, min modiga pojke!
Vad vill han?
Ge honom en puss.
-Vad har jag här? -Vad är det?
Den första delen av resan har nått sitt slut.
Prinsparet har utforskat Northern Territory…
Paret dök upp och välkomnades av 2 000 åskådare.
Formellt välkomnades de av generalguvernören och premiärministern.
-Välkomna till Perth. -Det är ett nöje. Tack.
Flera timmar före ankomsttiden
samlades tiotusentals människor längs gatorna.
Tempot har verkligen tilltagit nu, liksom publikreaktionerna.
Mer än 5 500 personer köade tålmodigt
för att få en bra plats vid avspärrningarna…
Mottagandet av prinsparet växte i styrka…
Ett hav av händer och flaggor
omgav prinsparet som satt och höll hand i en Rolls-Royce.
Alla ville få en skymt av det perfekta paret.
Prinsen och prinsessan av Wales…
Även utrikesreportrar som har sett allt förut
verkade lite tagna av den enorma uppståndelsen…
Vi måste få en bra plats.
Nu välkomnar vi tronarvingen och Australiens framtida kung,
Hans Kungliga Höghet prinsen av Wales.
Tack, sir James.
Ifall att ni har missat det,
vill jag presentera er för en mycket speciell kvinna och mor,
som jag är stolt över att kalla min fru.
Lady Di!
Jag älskar dig, Diana!
Diana, jag älskar dig! Jag älskar dig så mycket!
-Ska vi bjuda på en show? -Okej, då.
Det var underbart. Såg du?
Du har två vänsterfötter.
God morgon, Ers Höghet.
Tack.
PRINSPARET TAR EN SVÄNGOM
Mrs Parker Bowles har ringt.
Vill ni ringa upp?
Nej.
Det vill jag inte.
Tack, Edward. Det var allt.
-Ni hade roligt på balen. -Ja.
Jag kunde ha dansat hela natten.
Var det höjdpunkten?
Det är svårt att säga. Vi tyckte om Sydney Harbour.
Charles provade på bodysurfing på Bondi Beach.
Men den största höjdpunkten har nog varit att…
Ja, att träffa alla er, Australiens folk.
Vi har känt oss så välkomna.
Det är nog för att ni har varit en frisk fläkt.
Ni är en ovanlig kunglighet.
Jag ser mig inte som en kunglighet.
Jag är först och främst en fru och en mamma.
-Det är det som betyder mest för mig. -Hon är en underbar mamma.
-Hur går det för William? -Han har det magiskt bra.
-Tycker han om Australien? -Vi kan säga så här.
Hans favoritgosedjur var en val förut,
men sen vi kom hit har den ersatts av en koala.
Mer än 10 000 människor väntade på prinsparet.
Prinsessan överöstes med buketter och små gåvor…
Hos premiärministern.
Nej, han är upptagen och har ingen kommentar.
Mr Hawke tänker inte kommentera det i nuläget.
-Hallå! -Titta upp, Diana!
-Hitåt! -Här uppe!
Diana!
-Där är hon! -Jag älskar dig!
Titta, där är hon.
Lady Di!
Jag tar en på dig. Det är mer spännande.
Så där. Är du beredd?
Omelett!
Så.
Den här vägen.
-Charles! -Hej!
-Vad snygg hon är. Du är en turgubbe. -Tack.
-Vad tycker ni om Brisbane? -Det är underbart.
-Kom tillbaka snart. -Som en bumerang. Vänta bara.
Ja, gör det.
-Vilken fin klänning. -Din också!
-Ska vi byta? -Gärna! Du är så vacker.
-Diana! -Åh, vilka uniformer.
Vad gulligt.
Diana!
Backa, är ni snälla.
När prinsparet till slut kom tog jublet aldrig slut.
Där har vi ett problem ingen förutsåg. Stora folkmassor överallt.
Till och med större än de du drog på 1700-talet eller när det var.
1954.
Och det tvivlar jag på.
Tidningarna tjatar om hur vacker Diana är.
Och charmig. Och om hennes moderskap.
Jag hörde att hon var hysterisk och klamrade sig fast vid barnet.
Det är just det som har gett det stora gensvaret.
Det kommer så naturligt för henne. Hon är så fysisk.
Och omhändertagande.
Är det ett problem?
Vi vet båda att Charles suktar efter bekräftelse och uppmärksamhet.
Resan till Australien och Nya Zeeland skulle vara hans debut,
hans tid i rampljuset som framtida kung.
Jag säger bara det.
Det rådde ingen tvekan om vem folket ville se.
Hej. Tack.
Hej. Tack för att du kom.
Tack. Hej på er.
Var är prinsessan Di?
Hon arbetar. Ni får hålla tillgodo med mig.
Det var ju henne vi ville se.
Ska ni ta ett dopp?
Det tror jag inte.
Vem vill du ha första hjälpen av?
Så illa ska det väl inte gå.
Vad säger ni? Några frivilliga?
-Ni har några beundrare. -Kan ni ställa er närmare?
-Visst. -Men ingen beröring, inga blickar.
Från mig eller dem?
Bra uppfattat av Hans Kungliga Höghet.
Nummer fem är i vägen.
Prins Charles, prinsen av Wales, med den lånade ponnyn Apollo.
Vi vill ha Di!
Ett hårt slag av nummer två.
Här kommer prins Charles från sin position längre bak.
Är alla beredda?
-Vi vill ha Di! -Färdiga. Gå!
Han skjuter.
Gick det bra, Charles?
Är de till mig? Vad snällt. Tack.
-Är du en riktig prinsessa? -Peta på mig, så får du se.
Fungerade det?
Den kungliga resan har varit en framgång från Queensland till Tasmanien.
Det har varit en personlig seger för prins Charles,
men ingen kan förneka att prinsessan av Wales
verkligen har fångat landets hjärta.
Hon är inte lika stel som de andra.
Hon känns som en riktig person.
-Ja. -Visst blir man förtjust?
-Är du lika förtjust i Charles? -Ja. Hon älskar ju honom.
-Hon är så… -Vad tyckte du om prinsessan?
-Hon är fantastisk. -Hon är precis som vi.
Skulle du kunna ta en kopp te med henne?
Ja. Hon är så jordnära. Det är det jag gillar.
Lady Diana, här borta!
Trevligt att träffas.
-Hej. Trevligt att träffas. -God kväll.
Vad roligt att se er igen, mrs Gray.
Tack.
Diana, titta hitåt!
Det är ett nöje att få komma till Tasmanien
och få ett sånt hjärtligt välkomnande.
Sist jag var här var för två år sen, 1981, strax innan vi gifte oss,
och då fick jag många lyckönskningar.
Alla tyckte att jag var lyckligt lottad som var förlovad med en sån kvinna.
Och nog är jag lyckligt lottad.
Ja, kvinnor… Man vet aldrig vad de hittar på bakom ryggen på en.
Det var droppen.
Du fånar dig när jag försöker göra mitt jobb.
Jag rodnade av komplimangen!
Folk skrattade mig i ansiktet och jag har blivit utbuad hela veckan!
Jag förtjänar inte det.
Det skulle vara min resa! Min resa som prinsen av Wales
för att stötta samväldet i en svår politisk tid!
-Tack vare dig… -Så kom det folk!
-Tack vare mig är folk intresserade! -Nej! Tack vare dig blir jag utskrattad!
De buar åt kronprinsen, åt kronan!
Lägg av! Gör inte så här.
Snälla!
Öppna dörren.
Charles?
Vi måste ta oss igenom dagarna på Nya Zeeland.
-Ers Kungliga Höghet. -Premiärministern.
Vi har ju olika infallsvinklar
och olika åsikter om hur den här nationen ska styras,
så jag trodde inte att jag skulle lida med er, men…
Det är bara att inse. Hon får oss båda att se ut som idioter.
Nu förstår jag inte.
Terra nullius.
Det var vad er förfader kung Georg III kallade landet
när britterna kom hit.
"Ingens land."
Men Gud ska veta att det var någons land då
och att vi är vårt eget land nu.
När ni kom tänkte jag…
…att besöket kunde få Australien att äntligen…
…bryta sig loss och stå på egna ben, och…
Inget illa ment, men om ni hade kommit ensam,
hade det nog blivit så.
Men sen stod hon där.
Den perfekta frun och prinsessan.
Alla blev ju som galna.
Det är som en saga.
Den där superstjärnan har orsakat ett republikanskt bakslag i Australien
en bra tid framöver.
-Lady Di! -Jag älskar dig!
Hej då, prinsessan Diana!
Sir.
Highgrove.
Kensington Palace.
Det är prinsessan av Wales.
Jag vill träffa drottningen.
PRINSESSAN DIANAS FULLTRÄFF
Välkommen hem.
Tack, mamma.
-Du sa att jag skulle kalla dig det. -Självklart.
Sätt dig.
-Tack, Nigel. -Drottningen.
Jag kom för att…
Jag vet inte vem jag ska vända mig till. Jag har det svårt.
Svårt? Men du gjorde ju succé.
Jag ser det inte som en succé när jag och min man är djupt olyckliga.
Titta på alla bilder. Ser ni verkligen olyckliga ut?
Inte just då, nej.
Just då var vi lyckliga.
Men på tu man hand ser det annorlunda ut.
Han tål inte uppmärksamheten jag får.
-Varför det? -Jag vet inte.
-Jag hoppades att du kunde berätta det. -För att jag är en hemsk mamma?
-Är det så du menar? -Nej.
-Har han en hemsk pappa? -Nej.
Jag begriper mig inte heller på Charles. Det vet alla.
Men det hjälper inte att vara elak.
Och kanske finns det en del av dig som njuter lite väl mycket av succén?
Vad är för mycket?
-Ett leende? Ett ögonblicks lycka? -Att gå för långt är för mycket.
Vi vet nog alla när vi har varit publikfriande.
Vi vet.
Okej.
Ja.
Ibland känns det bra att bli bejublad. Det är en tröst.
Det här har inte varit lätt för mig.
Jag fick varken hjälp eller stöd, utan kastades in mitt i det,
och jag tror att folk märker att jag har lidit och blivit underskattad…
Det vore fel att tro att folk sympatiserar med oss.
Det vore fel att tro att de inte gör det.
Du såg ju hur folket reagerade i Australien. Och här också.
-Istället för att tycka illa vara… -Ingen gör det.
Charles gör det.
Anne gör det. Är det möjligt att du också gör det?
Jag vill bara bli en del av familjen.
-Det är du som prinsessan av Wales. -Visa det då.
Allt börjar med dig.
Du är familjens överhuvud.
Om du visar mig kärlek och acceptans, följer de andra efter.
Vi kommer nog inte längre än så här.
-Vi fortsätter en annan gång. -Avvisa mig inte.
-Stöt inte bort mig. -Va?
Mamma…
Det är allt jag vill.
Det är vad vi alla vill.
Är det för mycket begärt?
En kram?
Ja.
Vilken sorts kram?
En hård, desperat kram.
-Jag mår illa. -Ja.
Men kan hon ha en poäng?
Vi är ganska hårdföra av oss.
Vi delar sällan ut beröm, visar kärlek eller tacksamhet.
Kanske är Diana bättre lämpad för…
-Att krama om folk. -Att knyta an med världen.
Är det inte så kronan överlever
och förblir relevant? Genom att hänga med tiden?
Diana…
…är en omogen flicka som kommer att ge upp tids nog.
Hon kommer att foga sig, precis som Philip gjorde. Som alla gör.
Och när hon gör det passar hon in bland oss.
Och vad händer om hon inte fogar sig?
Då knäcks hon.
Undertexter: Love Waurio