‎ACEST EPISOD PREZINTĂ ÎN MOD PLASTIC ‎TULBURĂRI DE ALIMENTAȚIE.
‎INFORMAȚII UTILE ȘI ASISTENȚĂ ‎PE WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Mersi, amice!
‎Pe poziție! Încep repetițiile.
‎STUDIOURILE ABC, CANBERRA, AUSTRALIA ‎26 FEBRUARIE 1983
‎Dle Hawke, dacă veți câștiga alegerile, ‎conform sondajelor,
‎una dintre primele acțiuni ‎în funcție va fi
‎să-i întâmpinați pe Prințesa de Wales ‎și pe prinții Charles și William.
‎Așteptați evenimentul cu entuziasm?
‎Nu mi se pare cel mai important lucru ‎de făcut în prima lună în funcție.
‎Dar da, vin aici.
‎L-am întâlnit pe Charles ‎în mai multe rânduri.
‎Îmi pare... un băiat cumsecade.
‎Vi se pare potrivit ‎să fie regele Australiei?
‎Nu cred că vom mai vorbi ‎despre regi și monarhie multă vreme.
‎Am depășit faza asta, suntem mai maturi.
‎Da!
‎Cunoașteți poziția mea în privința asta. ‎Nu e un secret.
‎O respect și o admir enorm pe regină.
‎Dar îmi doresc să avem un șef de stat
‎care întrupează și reprezintă ‎tradițiile și valorile australiene.
‎Care arată ca noi,
‎care vorbește și gândește ca noi.
‎- Spre deosebire de? ‎- De unul de-ai lor, un englezoi.
‎Un străin care nu a fost ales,
‎care trăiește în alt colț al lumii
‎și, deși bine-intenționat, ‎e făcut din alt aluat.
‎N-ai pune un porc ‎în fruntea unei turme de vite.
‎Chiar dacă îi șade bine cu perle.
‎Maiestate.
‎Rezultatele alegerilor generale ‎din Australia.
‎- Vești bune sau rele? ‎- Dl Hawke a câștigat detașat.
‎- Cel care vrea să scape de noi? ‎- Da.
‎Fostul negociator sindical neînduplecat
‎și recordmenul la băut de bere.
‎Un metru de bere în sub 11 secunde.
‎Sună impresionant, cred.
‎E foarte multă bere, foarte repede.
‎- Nu mai bea deloc acum. ‎- Ce ușurare pentru popor!
‎Mai ales pentru dna Hawke. Există una?
‎Da, Hazel.
‎Adică „alun”? Ce ciudat ‎să dai cuiva nume de copac!
‎- Unul din emisfera de nord. ‎- Da.
‎Presupun că va fi presiune mare pe ei.
‎Pe cine, doamnă?
‎Pe Prințul și Prințesa de Wales, ‎în turneu.
‎O să se descurce?
‎Nu ar trebui să ascult bârfe, ‎dar am luat prânzul cu Margaret.
‎La palatul Kensington ‎circulă zvonuri îngrijorătoare...
‎- Parcă nu aplecam urechea la zvonuri. ‎- Doar asta ascult.
‎...despre Prințesa de Wales.
‎Nu face față presiunii.
‎Se simte mizerabil în căsnicie.
‎Și, dacă e să dai crezare zvonurilor,
‎își face lucruri singură.
‎Ce lucruri?
‎Oamenii fac lucruri bizare din suferință.
‎A insistat să ia bebelușul în turneu.
‎- De ce? ‎- Ca factor stabilizator.
‎Când a fost vreodată stabilizator ‎un bebeluș?
‎Nu am luat niciodată copiii.
‎Când am fost în Australia în 1954, ‎i-am lăsat acasă cinci luni.
‎Nu care cumva asta a avut consecințe?
‎Asupra cui? Turneul a fost un triumf.
‎Ar trebui să-i chem în vizită.
‎Turneul e prea important.
‎TERRA NULLIUS
‎Știe cineva povestea vânătorului rus?
‎Dna Parker Bowles o știe deja.
‎- Poate mă va ajuta să v-o spun. ‎- Bine, domnule.
‎Un vânător merge în pădure în Siberia. ‎Deodată, îi iese-n față...
‎Un urs enorm.
‎Vânătorul ridică pușca.
‎Poc! Trage, iar ursul dispare.
‎„L-am prins!”
‎Dar simte o bătaie pe umăr.
‎Se întoarce, iar ursul zice...
‎„Nimeni nu trage în mine și scapă.
‎Ai de ales.
‎Fii te sfâșii și te devorez, sau...”
‎„Sau îți dai jos pantalonii ‎și mă lași să-mi fac de cap cu tine.”
‎Vânătorul se dezbracă, ‎iar ursul își vede de treabă.
‎Apoi, vânătorul își face cale ‎înapoi în oraș.
‎- Un pic crăcănat. ‎- Da!
‎Cumpără o pușcă mai mare ‎și se întoarce în codru.
‎Nu trece mult și vede ursul din nou.
‎Ridică arma, țintește și trage.
‎- Dar, când se risipește fumul... ‎- Nici urmă de urs.
‎„L-am nimerit!”
‎Dar simte imediat o bătaie pe umăr, ‎iar ursul spune...
‎„Știi ce să faci.”
‎După ce termină ursul,
‎vânătorul merge în oraș ‎și-și ia o armă și mai mare.
‎- O bazucă. ‎- Da! Se întoarce, vede ursul și trage!
‎Dar, după ce dispare fumul...
‎vânătorul vede ursul aplecat peste el.
‎Ursul zice...
‎„Tu n-ai venit aici să vânezi.”
‎Vreau să vă urez noroc.
‎L-am invitat pe Sir Sonny azi ‎ca să înțelegeți importanța călătoriei.
‎Mulțumesc, doamnă.
‎Australia este printre cei mai importanți
‎și puternici membri ‎ai Commonwealthului.
‎Dacă și-ar declara independența,
‎ar produce un efect de domino.
‎Erai prea mic, dar și noi am fost ‎în Australia și Noua Zeelandă în 1954.
‎Da.
‎A fost o călătorie anevoioasă prin arșiță.
‎Da.
‎- Dar am lucrat împreună. ‎- În echipă.
‎Până la urmă, nu a fost un succes ‎doar pe plan politic.
‎Ci...
‎ne-a apropiat foarte mult.
‎Da.
‎Ca soț și soție.
‎Vă dorim la fel și vouă.
‎Ușurel!
‎E-n regulă, mami e aici. ‎Îi ies dinții. Ai calmantul?
‎- Se va calma în avion. ‎- Diana!
‎Uitați-vă peste umăr!
‎Apoi, la Ayers Rock pe 23...
‎la Sydney pe 28...
‎apoi Brisbane, Tasmania
‎și Canberra, pentru o întâlnire ‎cu premierul și soția lui.
‎Urmează Noua Zeelandă.
‎Sunt multe deplasări. ‎Un copil are nevoie de stabilitate.
‎Poate că tocmai din acest motiv
‎copilul nu era inclus în planuri.
‎M-am exprimat fără echivoc. ‎Fără copil, nu vin.
‎Toți au acceptat și au depus eforturi mari
‎să schimbe planuri bătute în cuie.
‎Acum, în loc să fim departe de el ‎șase săptămâni,
‎o să fie doar... Cât?
‎- Două săptămâni. ‎- Ce?
‎- La apogeul turneului. ‎- Unde va fi William?
‎În Woomargama.
‎- Unde? ‎- O fermă din New South Wales.
‎- A cui a fost ideea? ‎- A mea, doamnă.
‎- Ai copii? ‎- Nu, doamnă.
‎- De ce nu mă miră? ‎- Diana!
‎Vino cu mine!
‎- Doamnă? ‎- Te rog.
‎Ce vezi?
‎- Alteța Sa Regală William. ‎- Nu poți vedea un titlu.
‎Prea bine! Văd un bebeluș.
‎Doarme sau e treaz?
‎- E treaz. ‎- Gălăgios sau tăcut?
‎- Tăcut. ‎- Furios sau calm?
‎- Calm. ‎- Urât sau frumos?
‎E doar o întrebare, nu vă temeți.
‎- E urât pruncul? ‎- Nu.
‎Atunci este opusul urâtului?
‎Este un prunc frumos?
‎Sunt ocupat. Care e ideea?
‎Ideea e că nu e doar frumos.
‎Pruncul acesta este perfect ‎în toate privințele.
‎Cum crezi că eu, mama lui,
‎l-aș părăsi măcar o clipă, ‎darmite două săptămâni?
‎V-ați căsătorit cu Prințul de Wales, ‎deci slujiți monarhia și patria,
‎ceea ce v-ați asumat de bunăvoie,
‎și sunteți Prințesa de Wales.
‎Cel mai mare serviciu ‎pe care îl pot aduce monarhiei ca prințesă
‎nu este să fiu o soție zâmbitoare ‎care urmărește prințul ca un cățeluș,
‎ci să fiu o mamă prezentă și activă,
‎care să crească acest copil ‎sperând că la urcarea pe tron
‎va mai avea o rămășiță de omenie în el.
‎E cert că nu va avea parte de asta ‎de la curtenii lui!
‎Mami e aici.
‎- Noua Zeelandă. ‎- Da.
‎Bun venit la Alice Springs! ‎Ne-am făcut ciuciulete.
‎Bună ziua! Charles, un nume minunat.
‎Frumos! Îmi pare bine.
‎Bună ziua! Îmi pare bine.
‎Nu se simte bine.
‎- Diana. ‎- Te descurci?
‎Diana, haide!
‎Trebuie să plecăm.
‎Am auzit că v-ați făcut ciuciulete ‎toată săptămâna.
‎Desigur, în Marea Britanie, ‎numim asta vară.
‎Dar, serios, eu și soția mea ‎suntem încântați să ne aflăm aici.
‎Prințesă, care parte din turneu ‎vă entuziasmează?
‎Doamne!
‎Sunt atât de multe!
‎Mergem la un bal fermecător în Sydney.
‎Și...
‎Grădina Botanică Regală...
‎Vom vizita ‎Grădina Botanică Regală din Sydney.
‎Doamne!
‎Apoi vom merge într-o croazieră ‎pe... un râu.
‎Apoi mergem la Ayers Dock.
‎- Ayers Rock! ‎- Ayers Rock!
‎- Chiar a spus asta? ‎- Fir-ar!
‎Pe bune?
‎Nu vi se pare extravagantă călătoria, ‎în aceste condiții meteorologice extreme?
‎Nu mai bine ajutați victimele?
‎Mă tem că nu mă pricep la asta.
‎Ea se pricepe la baluri fermecătoare.
‎Ayers Rock sau Ayers Dock...
‎Se pare că urmează proteste ‎la vizita lor oficială din Canberra.
‎Lumea e revoltată de costurile turneului.
‎Poate că a sosit vremea.
‎În 1788, a debarcat Prima Flotă ‎la Sydney Cove.
‎Două secole lungi sub jugul monarhiei
‎și încă nu suntem în stare ‎să ne rupem lanțurile
‎și să fim independenți.
‎De ce?
‎Fiindcă nu am avut niciodată ‎un moment critic
‎când să spunem într-un final: „Ajunge!”
‎Dar...
‎se prea poate ‎ca nătângul ăsta clăpăug
‎să fie ultima picătură.
‎Iar Australia va fi liberă...
‎o dată pentru totdeauna.
‎- Asta a fost tot. Vă mulțumim. ‎- Mulțumesc!
‎Mulțumesc!
‎Ospitalierul Perth este jovial ‎sub cerul senin.
‎Orașul Australiei de mâine.
‎Urmează Queensland,
‎numit după o altă mare regină ‎cu patru generații în urmă.
‎Apoi Brisbane, orașul cordial și generos.
‎Ce e asta?
‎Australia, 1954.
‎Voiam să-mi amintesc.
‎- Unul dintre marile tale succese. ‎- Așa cred.
‎Cât de tare dogorea soarele!
‎Da, de-abia puteam dormi noaptea.
‎Da.
‎Uite ce mulțimi!
‎Suverana Commonwealthului, ‎apărătoarea credinței.
‎- Un milion de oameni, în Sydney. ‎- Să-și vadă frumoasa regină.
‎Acum, că e babă, vor să scape de ea.
‎Nu e babă, ci matură și experimentată.
‎De asta trebuia să mergi tu, ‎nu să trimiți rezervele.
‎A fost gândit să fie turneul lui Charles.
‎Trebuie să înceapă de undeva.
‎Trimite-l în Bahamas sau Seychelles,
‎nu în Australia și Noua Zeelandă.
‎Unele țări sunt prea importante ‎ca să trimiți dublurile.
‎...un simbol viu al unității ‎dintre monarhie și popor.
‎Întreaga națiune așteaptă.
‎- Alteță Regală, aici! ‎- Spre camere!
‎Stați mai apropiați, dacă se poate!
‎- Prințesă Diana, aici! ‎- Grozav!
‎- Zâmbiți, vă rog! ‎- Salutați poporul australian!
‎- Lady Di! ‎- Diana!
‎Vei urca azi?
‎Charles.
‎Charles!
‎Nu pot.
‎E prea cald.
‎Am amețeli.
‎Ești bine?
‎- Trebuie să mă așez. ‎- Nu te poți aduna?
‎Aveți nevoie de apă? Te simți bine, Diana?
‎- E prea cald? ‎- Vă simțiți bine?
‎În acest moment, ‎prințesa a avut dificultăți.
‎Roza britanică s-a ofilit ‎la arșiță, pesemne.
‎Penibil!
‎Ea e penibilă.
‎E esențial să ne iasă cum trebuie,
‎dar ea e atât de slabă și fragilă!
‎Nu te poți baza pe ea deloc.
‎Ne face de râs oriunde mergem.
‎Cum o să rezist șase săptămâni fără tine?
‎Sunându-mă în fiecare zi.
‎Să te înveselesc.
‎O să fii genial.
‎Cât îmi lipsești, draga mea!
‎Maturitatea ta...
‎Dacă Diana avea tăria de caracter
‎de care dai tu dovadă mereu, ‎poate am salva...
‎- Schimbă planul! ‎- Doamnă...
‎Acum ce mai e?
‎Înțelegi?
‎Nu se termină niciodată.
‎Te sun eu.
‎Ar trebui schimbate planuri ‎cu poliția, școlile...
‎Nu-mi pasă de nimic din astea!
‎- E intolerabil! ‎- Ce anume?
‎Nu mă aștept să înțelegi tu!
‎Am nevoie ca el să mă lase ‎să merg să-mi văd copilul!
‎E în celălalt capăt al țării.
‎I-am explicat Alteței Sale ‎că abia am început un turneu
‎care a fost plănuit ani de zile ‎și nu poate fi schimbat.
‎- I-am spus... ‎- Are nume.
‎...că, dacă e să continui turneul,
‎trebuie să-mi văd fiul înainte.
‎Fiul nostru.
‎- Bună! ‎- Alteță Regală.
‎William?
‎William.
‎William!
‎Mulțumesc! A fost bine?
‎- Minunat. ‎- Iubitule!
‎Bună! Ce mai faci?
‎Da...
‎Cât mi-ai lipsit!
‎Da. Bună!
‎Vrei la tati?
‎Prințul William, aici!
‎Cu cine seamănă mai mult? ‎Ce jucării îi plac?
‎E mai mult Spencer sau Windsor?
‎- William! ‎- Haide!
‎E bun de viitor rege.
‎Ce drăguț! Regele și moștenitorul.
‎- Micul actor. ‎- Mai faceți unul?
‎Hai la tati!
‎Se descurcă grozav.
‎Așa! Închide ochii.
‎A adormit?
‎Da, în sfârșit.
‎E epuizat după spectacol.
‎Vedeta.
‎A izbit în toate cele.
‎Taurul.
‎O mică tornadă.
‎Mâncăm? Au făcut...
‎cum era de așteptat pentru o fermă, ‎plăcinta ciobanului.
‎Nu mi-e foame.
‎Ce e?
‎Vreau să stăm de vorbă. ‎Am tras niște concluzii.
‎- Despre? ‎- Noi.
‎Da, și eu aș vrea să discutăm ceva. ‎Începi tu?
‎- Ar fi ceva nou. ‎- Cum adică?
‎- Tu începi mereu. ‎- Ce baliverne!
‎Ca Prinț de Wales, ‎te-ai născut să fii primul.
‎Ai cea mai mică idee ‎despre cât de greu mi-a fost?
‎Nu sunt orb.
‎Văd cât de nefericită ești.
‎Cât de mult ai slăbit.
‎Nu știi nici pe jumătate.
‎Știu mai multe decât crezi.
‎Oamenii vorbesc. Personalul. Iar eu...
‎m-am întristat.
‎M-a șocat ce am auzit.
‎Ce ai nevoie de la mine?
‎Să fiu auzită.
‎Te ascult.
‎Nu, mai mult de atât.
‎Să fiu înțeleasă și apreciată.
‎N-am nevoie de măguliri, ‎nimeni nu vrea asta.
‎Dar fac pe dracu-n patru ‎să fiu la înălțimea așteptărilor tale
‎și cred că habar nu ai ‎cum e să te simți așa.
‎- Să fii ignorat mereu... ‎- Habar nu am?
‎Știu mai bine ca oricare altul.
‎Am dus o viață întreagă ‎fără mulțumiri, apreciere și atenție.
‎Dacă am fost rece sau distant cu tine,
‎probabil că am simțit că nu mă înțelegi.
‎Uneori cred că vezi în mine ‎un bărbat bătrân.
‎Sau, mai rău, un gargui de pe catedrală.
‎Gri, din piatră, fără emoții. ‎Dar nu sunt așa, de fapt.
‎Crezi că nu mi-ar plăcea ‎să fiu felicitat din când în când?
‎„Ce bine ai gândit!” ‎Sau măcar: „Mulțumesc!”
‎Și eu am nevoie de încurajare ‎și de câte o laudă.
‎De asta te întorci mereu la ea?
‎Nu-i spun numele, că mi se face silă.
‎Ce legătură are Camilla?
‎Asta mă întreb și eu. ‎Ce legătură are ea cu toate astea?
‎Dar are legătură cu foarte multe, ‎fiindcă nu te poți rupe de ea.
‎Ea și soțul ei sunt prieteni apropiați ‎ai familiei.
‎Ți-am găsit brățara, mai știi?
‎Cea cu poreclele voastre, Fred și Gladys.
‎Un gest inofensiv.
‎I-ai dat aia cu trei zile ‎înainte de nunta noastră.
‎În luna noastră de miere, ‎ai purtat butonii de la ea,
‎cu inițialele voastre, cei doi „C”,
‎împletite obscen, ca iubiții.
‎În aceeași lună de miere, ‎aveai o poză cu ea în jurnal.
‎Apoi am găsit scrisori de dragoste.
‎Pagini nenumărate de pasiune ‎de care eu nu am parte!
‎Fiindcă nu te interesez!
‎- Nu vii la Highgrove, unde-s fericit! ‎- Fiindcă e ea acolo!
‎Și nu doar ea, ci grădinile, ‎meciurile de polo, vânătoarea,
‎bătrânii filosofi desueți și tații-surogat
‎care mă iau de sus, mă ignoră, ‎dar, chipurile, o iubesc pe ea!
‎De asta sunteți voi doi cuplul perfect!
‎- Eu unde mă încadrez? ‎- Tu ești soția mea.
‎Și...
‎eu...
‎te iubesc.
‎Eu...
‎- Eu... ‎- Cu adevărat.
‎Doamne!
‎Deci...
‎cum rezolvăm?
‎Ei bine...
‎Cred...
‎Cred că trebuie să învățăm ‎să ne-o dăm mai des.
‎Adică încurajarea.
‎- Și cealaltă chestie. ‎ - Da, și aia.
‎Încă te cred superb.
‎- Cel mai inteligent și frumos bărbat. ‎- Chiar așa?
‎E penibil, ‎dar am nevoie să aud asta uneori.
‎Și tu ești superbă.
‎Frumusețea și strălucirea ta ‎sunt un miracol fulminant.
‎Când văd cum se luminează oamenii ‎în prezența ta, realizez
‎că sunt cel mai norocos bărbat din lume, ‎cu o familie minunată.
‎Îmi vine s-o sun pe regină:
‎„Auzi asta? Ascultă!
‎E cu 100 de decibeli ‎peste ce ai primit tu! Mori de ciudă!”
‎Ar putea fi cea mai importantă ‎conversație a noastră.
‎- Da. ‎- Iar soluția e atât de simplă!
‎Oricând unul dintre noi simte ‎că nu primește ce îi trebuie,
‎trebuie să-i ofere acel lucru celuilalt.
‎- Dacă am învățat ceva azi... ‎- E că avem aceleași nevoi.
‎Să fim încurajați...
‎susținuți...
‎Și să fim...
‎apreciați.
‎Iubiți.
‎Da.
‎Să închinăm în cinstea unui nou început!
‎Un nou început!
‎Paște fericit!
‎Bravo, băiete!
‎Ce vrea?
‎Dă-i un pupic.
‎- Ce am aici? ‎- Ce e asta?
‎Prima etapă a turneului regal ‎s-a încheiat.
‎Prințul și prințesa au văzut ‎Teritoriul de Nord.
‎Cuplul regal a fost întâmpinat ‎de 2.000 de admiratori.
‎Dar guvernatorul și premierul ‎le-au oferit primirea formală.
‎Bun venit în Perth!
‎Suntem încântați să fim aici!
‎Înainte ca ei să sosească în oraș,
‎zeci de mii de oameni au umplut străzile ‎dinspre aeroport.
‎De aici, au întețit ritmul, ‎iar entuziasmul publicului a crescut.
‎Peste 5.500 de oameni ‎au așteptat cu răbdare
‎să prindă cel mai bun loc ‎pe marginea drumului...
‎Cuplul regal a fost primit ‎foarte călduros...
‎S-au fluturat mâini și drapele
‎când prințul și prințesa au apărut ‎ținându-se de mână în Rolls Royce.
‎Mulțimea era disperată ‎să vadă cuplul perfect.
‎Prințul și Prințesa de Wales...
‎Chiar și reporterii străini, ‎care le-au văzut pe toate,
‎au fost uluiți ‎de proporțiile și entuziasmul primirii...
‎Să găsim un loc bun!
‎Aplauze pentru urmașul la tron
‎și viitorul rege al Australiei,
‎Alteța Sa Regală Prințul de Wales!
‎Mulțumesc, Sir James!
‎În caz că ați trăit în sihăstrie,
‎trebuie să vă prezint ‎o femeie și o mamă remarcabilă
‎pe care sunt mândru ‎să o numesc soția mea.
‎Lady Di!
‎Te iubesc, Diana!
‎Diana, te iubesc! Te iubesc atât de mult!
‎- Să facem spectacol! ‎- Haide!
‎A fost fantastic. Ai văzut?
‎Dădeai cu stângu-n dreptu'.
‎Bună dimineața, Alteță Regală!
‎Mulțumesc!
‎CHARLES O ÎNVÂRTE PE PRINȚESĂ PE RING
‎V-a căutat la telefon dna Parker Bowles.
‎Vreți să o sunați?
‎Nu.
‎Nu vreau.
‎Mulțumesc, Edward. Asta e tot.
‎- V-ați distrat la bal. ‎- Da.
‎Aș fi dansat toată noaptea.
‎A fost momentul preferat?
‎E greu de spus. ‎Ne-a plăcut mult Sydney Harbour,
‎iar Charles a făcut surfing ‎pe plaja Bondi.
‎Dar cel mai frumos aspect ‎al călătoriei a fost, ei bine...
‎să vă cunoaștem pe voi, ‎oamenii din Australia.
‎Ne-ați primit cu brațele deschise.
‎Poate fiindcă ați fost ‎o gură de aer proaspăt.
‎- Nu sunteți ca alte capete încoronate. ‎- Eu nu mă consider așa.
‎Nu. În primul rând, ‎sunt soție și mamă.
‎Asta e cel mai important.
‎Chiar e o mamă minunată.
‎- Cum se simte William? ‎- Se simte foarte bine aici.
‎- Îi place Australia? ‎- Să punem problema așa.
‎Jucăria lui preferată era o balenă.
‎De când am sosit aici, ‎a devenit fără dubiu un urs koala.
‎Peste 10.000 de oameni au așteptat ‎să-i zărească pe prinț și prințesă.
‎Pe drum, prințesa a fost copleșită ‎de buchete de flori și daruri...
‎Biroul premierului.
‎Nu, este foarte ocupat ‎și nu poate oferi un comentariu.
‎Dl Hawke nu va răspunde ‎la nicio întrebare.
‎- Aici! ‎- Uită-te în sus, Diana!
‎- Aici! ‎- Sus!
‎Diana!
‎- Iat-o! ‎- Te iubesc!
‎Uite, e acolo!
‎Lady Di!
‎BUN VENIT, LADY DI! TRĂIASCĂ!
‎ÎL IUBIM PE WILLIAM
‎Îți fac eu o poză? E mai interesant așa.
‎Gata? Zâmbește!
‎Păsărica!
‎Bine!
‎Zâmbiți!
‎- Charles! ‎- Bună ziua!
‎VIITORUL CUPLU REGAL
‎- E superbă. Ești un norocos. ‎- Mulțumesc.
‎- Cum vi se pare Brisbane? ‎- E fabulos!
‎- Diana, să te întorci curând! ‎- O să mă întorc precum bumerangul!
‎Te rog!
‎- Ce rochie frumoasă ai! ‎- Ba tu!
‎- Vrei să facem schimb? ‎- Aș vrea eu! Ești superbă!
‎- Diana! ‎- Ce uniforme frumoase!
‎Ce drăguțe sunt!
‎Diana!
‎Stați deoparte, vă rog!
‎Prințul și prințesa au sosit, ‎iar publicul s-a dezlănțuit.
‎Nimeni n-a prevăzut problema asta.
‎Mulțimi colosale la fiecare pas.
‎Unele mai mari decât ai avut tu ‎când ai fost acolo, acum un secol.
‎Am fost acolo în 1954.
‎Și nu prea cred.
‎Iar presa nu mai tace ‎despre frumusețea Dianei.
‎Și despre farmecul ei, ‎dar mai ales ce mamă bună e.
‎Am auzit că era isterică
‎și se agăța disperată de copil.
‎În mod evident, ‎le-a plăcut australienilor.
‎Că e o mamă înnăscută. Apropiată de copil.
‎Și grijulie.
‎Care e problema?
‎Amândouă știm cât își dorește Charles ‎confirmare, atenție și laude.
‎Turneul ăsta trebuia să fie ‎marele său debut,
‎momentul lui de glorie ca viitor rege.
‎Zic și eu.
‎Este evident ‎pentru cine a venit de fapt lumea.
‎Bună ziua! Mulțumesc!
‎Mulțumesc că ați venit!
‎Mulțumesc! Bună ziua!
‎Unde e prințesa Di?
‎E ocupată. ‎Va trebui să vă mulțumiți cu mine.
‎Am venit doar s-o vedem pe Lady Di.
‎- Intrați în apă, doamnă? ‎- Nu prea cred.
‎Care v-ar plăcea să vă dea sărutul vieții?
‎Sper să nu se ajungă la asta.
‎Ce ziceți, băieți? Vreun voluntar?
‎- Se pare că aveți admiratori. ‎- Apropiați-vă!
‎- Imediat. ‎- Nu atingeți, nu vă holbați!
‎Cine? Eu sau ei?
‎Mingea ajunge la Alteța Sa, ‎care aleargă cu ea.
‎Numărul 5 îi taie calea.
‎Prințul de Wales joacă ‎pe un cal împrumutat, Apollo.
‎O vrem pe Di!
‎Numărul 2 lovește puternic.
‎Prințul Charles vine din urmă.
‎CLĂPĂUGULE!
‎Sunteți gata?
‎O vrem pe Di!
‎Fiți gata... Start!
‎Atacă!
‎Ești bine, Charles?
‎Astea sunt pentru mine? Ce frumos!
‎- Ești o prințesă adevărată? ‎- Atinge-mă, să afli.
‎A mers?
‎Plecând din Queensland spre Tasmania,
‎turneul regal merge din triumf în triumf.
‎Deși a fost o mare victorie personală ‎pentru Prințul Charles, nu se poate nega
‎că Prințesa de Wales este ‎cea care a cucerit inima publicului.
‎- Nu e înțepată, ca restul. ‎- Nu.
‎- Simți că e o persoană autentică. ‎- Da.
‎E minunată, nu?
‎- Charles vă place la fel de mult? ‎- Îl iubește, o fi ceva de capul lui!
‎- Ea e... ‎- Cum vi se pare prințesa?
‎- E uimitoare. ‎- E exact ca noi.
‎Credeți că ați putea bea un ceai cu ea?
‎Sigur că da! ‎E cu picioarele pe pământ.
‎Lady Diana, aici!
‎Îmi pare bine.
‎- Încântată! ‎- Bună seara, dle premier.
‎Mă bucur să vă revăd, dnă Gray.
‎Mulțumesc!
‎Diana, aici, te rog!
‎E o mare plăcere să fiu în Tasmania
‎și să fiu întâmpinat atât de călduros.
‎Ultima dată am fost aici ‎acum doi ani, în 1981,
‎înainte de nuntă,
‎iar atunci, toată lumea ne ura noroc ‎și ne ținea pumnii.
‎Mi se spunea cât de norocos sunt ‎să fiu logodit cu o asemenea femeie.
‎Iar acum sunt extrem de norocos ‎să fiu căsătorit cu ea.
‎Asta e treaba cu femeile, ‎nu știi ce fac pe la spate.
‎Mi-a ajuns! Te strâmbi și faci mutre ‎cât încerc să-mi fac slujba.
‎Roșeam la complimentele tale!
‎Lumea râde de mine pe față,
‎după o săptămână ‎când parte din Australia mă huiduie.
‎Nu merit asta!
‎Trebuia să fie turneul meu!
‎Ca Prinț de Wales, ‎să întăresc relația cu o țară esențială,
‎într-un moment delicat.
‎- Din cauza ta... ‎- A venit lumea!
‎Eu stârnesc interes!
‎Nu! Din cauza ta, sunt luat în derâdere!
‎Huiduie urmașul la tron și monarhia!
‎Zău așa! Nu face asta!
‎Te rog! deschide ușa!
‎Charles?
‎Mai avem zece zile în Noua Zeelandă.
‎- Bun venit, Alteță! ‎- Dle premier.
‎Având în vedere ‎perspectivele noastre diferite
‎asupra sistemului de guvernare ‎potrivit pentru această țară,
‎nu credeam ‎că o să suferim împreună, dar...
‎Să fim cinstiți, ne-a eclipsat pe amândoi.
‎Nu înțeleg.
‎Terra nullius.
‎Așa ne-a numit strămoșul dumitale, ‎regele George al III-lea,
‎la prima debarcare britanică.
‎„Țara nimănui.”
‎Pe atunci eram țara cuiva
‎și acum țara este a noastră.
‎Când ați sosit, credeam...
‎că vizita va motiva Australia...
‎să rupă lanțurile ‎și să devină independentă, dar...
‎Fără supărare, dar, dacă veneați singur, ‎poate mi se îndeplinea dorința!
‎Dar a apărut ea.
‎Soția perfectă, prințesa perfectă,
‎și toată lumea își pierde mințile.
‎E puterea basmelor.
‎Superstarul care probabil a dat în urmă ‎cauza republicană în Australia
‎cu ani de zile.
‎- Lady Di! ‎- Te iubesc!
‎Pa, prințesă Diana!
‎Domnule.
‎Highgrove.
‎Palatul Kensington.
‎Sunt Prințesa de Wales.
‎Aș vrea o întrevedere cu regina.
‎PRINȚESA DIANA FACE IMPRESIE
‎- Bun venit! ‎- Mulțumesc, mamă.
‎- Ai spus să-ți spun așa. ‎- Desigur!
‎Te rog.
‎- Mulțumesc, Nigel. ‎- Doamnă.
‎Am venit aici...
‎fiindcă nu știu la cine să apelez.
‎Mi-e greu.
‎Greu?
‎Tocmai ai avut un triumf.
‎Nu-l consider triumf dacă, la final, ‎eu și soțul meu suntem nefericiți.
‎Uită-te la pozele astea cu voi doi!
‎Chiar îmi spui că așa arată nefericirea?
‎Nu în acel moment, nu.
‎Atunci e fericire deplină.
‎Dar, în culise, e cu totul altceva.
‎Mă invidiază ‎pentru atenția pe care o primesc.
‎De ce?
‎Nu știu.
‎Speram să-mi poți spune. E fiul tău.
‎Fiindcă am fost un părinte prost? ‎Asta vrei să-mi spui?
‎- Nu. ‎- Și Ducele de Edinburgh?
‎- Sigur că nu. ‎- Nici eu nu-l înțeleg pe Charles.
‎Dar nu e de ajutor să-l bârfim.
‎Nu e posibil ca o parte din tine ‎să se bucure prea tare de succes?
‎Ce înseamnă „prea mult”?
‎Un zâmbet? O clipă de fericire?
‎Să sari calul e prea mult.
‎Cu toții știm când ținem isonul mulțimii.
‎Știm.
‎Bine.
‎Da.
‎Îmi place uneori să fiu aclamată.
‎Poate fi o alinare.
‎Dar nu mi-a fost ușor în familia asta.
‎Nu am primit susținere, ‎am fost lăsată de izbeliște.
‎Cred că oamenii simt că am suferit ‎și că nu se pune preț pe mine...
‎E o greșeală să presupui ‎că oamenii ne compătimesc.
‎Eu cred tocmai opusul.
‎Ai văzut cum mă primește publicul ‎în Australia și aici.
‎- În loc să-mi purtați pică... ‎- Nimeni nu-ți poartă.
‎Charles îmi poartă pică.
‎Și Anne. Poate și tu?
‎Nu vreau decât să fiu parte din echipă.
‎- Evident că ești, ca Prințesă de Wales. ‎- Arată-mi asta!
‎Totul începe și se termină cu tine.
‎Ești căpitanul echipei.
‎Dacă-mi arăți dragoste, ‎aprobare și acceptare,
‎toată lumea va lua aminte.
‎E suficient. Continuăm altă dată.
‎Nu mă ignora! Nu mă izgoni!
‎- Ce? ‎- Mamă...
‎Asta e tot ce vreau.
‎Doar asta vrem de la tine.
‎Cerem prea mult?
‎- O îmbrățișare? ‎- Da.
‎Ce fel de îmbrățișare?
‎Una strânsă, disperată.
‎- Mi-e rău! ‎- Da.
‎Dar e posibil să aibă dreptate?
‎Familia asta e neînduplecată.
‎Nu oferim prea multe laude, ‎iubire sau mulțumiri.
‎Poate că Diana e potrivită...
‎- Să-i îmbrățișeze pe toți. ‎- Pentru lumea nouă.
‎Nu așa supraviețuiește monarhia, ‎ținând pasul cu vremurile?
‎Diana...
‎e o fetiță imatură ‎care, cu timpul, va depăși dificultățile,
‎nu va mai opune rezistență ‎și va deveni maleabilă, ca Filip.
‎Ca toți ceilalți.
‎Când va face asta, își va găsi locul.
‎- Și dacă nu, atunci ce? ‎- Se va frânge.
‎Subtitrarea: Șerban Dudău