‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- פריז, 1982 -‬
‫ואז ל…‬
‫מוכן?‬
‫מוכן.‬
‫- ראלי דקר -‬
‫תודה.‬
‫ראשת הממשלה.‬
‫ראשת הממשלה, כשנבחרת,‬
‫אמרת לי שמפריע לך לראות את בריטניה מתדרדרת‬ ‫ושאת תפתרי את המצב. כמעט שלוש שנים חלפו,‬
‫שיעור האינפלציה הוא 12 אחוזים,‬
‫שלושה מיליון מובטלים,‬
‫ובכמה מהערים הגדולות מתרחשות הפרות סדר ‬ ‫ומהומות.‬
‫זה נכון.‬
‫אבל לא קיימת שיטת קסם,‬
‫בה אפשר ללחוץ על כמה כפתורים ולסובב מתגים,‬
‫ובכך לפתור הכול.‬
‫כמובן, הייתי רוצה להפחית את שיעורי הריבית…‬
‫ראשת הממשלה, את בסדר?‬ ‫-בסדר גמור, תודה.‬
‫אך כדי לעשות זאת,‬
‫יש צורך להוריד את האינפלציה, ופירוש הדבר,‬ ‫קיצוץ בהוצאה הציבורית.‬
‫הייתי רוצה להיות קשוחה הרבה יותר,‬
‫אך לא אוכל למהר יותר משיתירו לי הפרלמנט‬ ‫והעם.‬
‫אני מתנצלת מאוד.‬
‫לא.‬
‫זה בלתי מקצועי לחלוטין.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫הרעיון שראש הממשלה הראשון שנשבר בחדר זה‬ ‫הינו אישה…‬
‫זו לא הפעם הראשונה שראש ממשלה נשבר פה,‬ ‫בהחלט לא.‬
‫במהלך השנים, חדר זה שימש כמשרד, סלון,‬
‫תא וידויים וגם כספת פסיכולוג.‬
‫יש לנו אפילו ממחטות נייר.‬
‫או ברנדי?‬
‫ויסקי, אם יש לך.‬
‫תודה.‬
‫זה בני, מארק.‬
‫יש לך שני ילדים, נכון?‬
‫כן, תאומים.‬
‫מארק וקרול.‬
‫הם בני 28.‬
‫ומארק, הילד האהוב עליי,‬
‫הוא ילד מיוחד מאוד,‬
‫מסוג הבנים שכל אם חולמת עליהם,‬
‫והוא נעדר.‬
‫נעדר?‬
‫הוא התחרה בראלי פריז דקר.‬
‫הוא וחבריו לקבוצה נסעו דרך צרפת,‬
‫הגיעו לאלג'יריה,‬
‫ומשם נכנסו למדבר סהרה.‬
‫אתה לא יודע איפה אנחנו, נכון?‬ ‫-אני יודע בדיוק.‬
‫אנחנו…‬
‫עשרים ושלושה קילומטרים מזרח ל…‬
‫לא, מערב ל"רגרניי".‬
‫רגאן.‬
‫הלכנו לאיבוד.‬ ‫-לא הלכנו לאיבוד.‬
‫אני יודע בדיוק מה אני עושה.‬
‫הקשר האחרון עימם,‬
‫היה בנקודת ביקורת בכפר באלג'יריה,‬
‫לפני יומיים.‬
‫ומאז, כלום.‬
‫עברו חמישה ימים מאז שמארק תאצ'ר וקבוצתו‬ ‫נראו לאחרונה.‬
‫מסוקים החלו לסרוק את שטח המדבר,‬
‫שם נעלמו חברי הצוות.‬
‫אך בשטח כה גדול…‬
‫ראשת הממשלה אמרה משהו מעניין על בנה.‬
‫זה היה בקשר לחוש ההתמצאות שלו?‬
‫היא תיארה אותו כבנה המועדף.‬
‫זה מעניין?‬
‫הדרך בה היא אמרה זאת מעניינת. מבלי לחשוב,‬ ‫באופן חד וברור.‬
‫מי יעשה דבר כזה?‬
‫הורה שמודה שהוא מעדיף ילד אחד על פני אחיו,‬ ‫ובייחוד תאומים.‬
‫כל הורה כן יעשה את זה.‬ ‫-מה?‬
‫כל הורה כן יודה שיש לו ילד מועדף.‬
‫מי המועדף עלינו?‬
‫המועדף עליי או עלייך?‬ ‫-יש הבדל?‬
‫לדעתי, כן.‬
‫טוב, אתה קודם. מי שלך?‬ ‫-אן.‬
‫אמרת זה את במהירות מבהילה.‬
‫כי לא נדרשתי לחשוב בכלל.‬ ‫-פיליפ!‬
‫והילד המועדף עלייך הוא…‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫שקרנית!‬ ‫-זו האמת! אני באמת לא יודעת.‬
‫חוסר המודעות העצמית שלך מזעזע לפעמים.‬
‫בהתחשב בכול, בעיניי זה יתרון.‬ ‫-כולם יודעים מי הילד המועדף עלייך.‬
‫כולם יודעים?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, מי?‬
‫קדימה.‬
‫פיליפ!‬
‫אתה לא יכול פשוט ללכת!‬
‫בבקשה, תראי אותי.‬ ‫-פיליפ!‬
‫חרדות בקשר ליכולותיו של מארק אינן דבר חדש.‬
‫לפני המרוץ, הוא נשאל האם אימו דואגת לו.‬
‫כל האימהות דואגות לבניהן.‬
‫קשה להן להתגבר על האינסטינקט האימהי, נכון?‬
‫הן נעשות רגשניות.‬
‫- המועדפים -‬
‫- איי ג'ורג'יה הדרומית -‬
‫- שטח איי פוקלנד‬ ‫דרום האוקיינוס האטלנטי -‬
‫סמן 24.‬ ‫-סמן 24.‬
‫שמונה מאות.‬
‫נשים שם יריעה.‬
‫- איי פוקלנד שייכים לארגנטינה -‬
‫- תחנת לית'פילד‬ ‫סקר הקוטב הדרומי -‬
‫מה אתם עושים?‬
‫זהו שטח בריטי‬
‫והגעתם הנה באופן בלתי חוקי.‬
‫אתה וחבריך צריכים לעזוב מייד‬
‫ולהסיר את דגל ארגנטינה.‬
‫אתם בלתי חוקיים!‬
‫הסירו את הדגל, בבקשה,‬
‫ועלו אל ספינתכם. קדימה.‬
‫הוא רוצה שנסיר את הדגל שלנו מהאדמה שלנו.‬
‫אנחנו צריכים לדווח על זה למושל איי פוקלנד.‬
‫הוד מלכותך.‬ ‫-מרטין.‬
‫אבקש שתארגן לי פגישה עם ארבעת ילדיי.‬
‫גבירתי?‬ ‫-לפגישות פרטיות ואישיות בנפרד.‬
‫כמובן. לקבוע את הפגישות בסדר מסוים?‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫אבל חשוב, לדעתי,‬
‫שהילדים לא ידעו זה על זימונו של זה.‬
‫כן, גבירתי.‬
‫מרטין,‬
‫אולי נכין מסמך מקדים לפני כל פגישה,‬
‫ובו נתמקד בתחביביו של כל ילד,‬
‫תחומי העניין שלו, וכדומה.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא כדאי להיראות לא מוכנים.‬
‫או קרים, או… מרוחקים.‬
‫כמובן, גבירתי.‬
‫קיבלנו חדשות מעודדות ולפיהן נהג שווייצרי,‬ ‫מישל בוסי,‬
‫ראה את מארק ואת שותפתו לנהיגה אתמול.‬
‫בחיים?‬ ‫-כן, בחיים.‬
‫לורד קרינגטון ומשרד החוץ פנו בבקשה דחופה‬ ‫וקראו לשגרירות שווייץ ליצור קשר עם בוסי‬
‫ולקבל מידע נוסף, אבל…‬
‫אבל?‬
‫ללא הצלחה.‬
‫נהדר.‬
‫הם לא מצליחים לאתר את הנהגים שלא אבדו.‬
‫טוב, כדאי שאגיע לשם.‬
‫דבר אחרון, ראשת הממשלה.‬
‫מתפתח מצב זניח בדרום האוקיינוס האטלנטי.‬
‫מושל איי פוקלנד, רקס האנט,‬
‫ביקש כי ספינה שוברת קרח, ה-HMS אינדורנס,‬
‫תישלח מפורט סטנלי לאיי ג'ורג'יה הדרומית,‬
‫כדי לפנות קבוצת פועלי מתכת מארגנטינה.‬
‫ה-HMS אינדורנס נמצאת כרגע בפורט סטנלי,‬
‫וניתן לאייש אותה בחיילי הנחתים המלכותיים,‬
‫אשר יגברו בקלות על פועלי המתכת,‬
‫שהינם מסיגי גבול.‬
‫תתחפפו.‬
‫אפנה לשר החוץ.‬
‫אלווה אתכם החוצה.‬
‫פשוט תנו לה מעט זמן.‬
‫כן, אני לא אשם בפקקים.‬
‫אני יודע שהיא עסוקה. גם אני.‬
‫קדימה, זוזו.‬
‫באמת!‬
‫האדנות הקפדנית הנוראה של האנשים האלה,‬ ‫שחושבים שהכול מגיע להם.‬
‫זו לא אשמתי שהכבישים סגורים.‬ ‫-יקירי, טוב לראות אותך.‬
‫אימא.‬
‫אז מה העניין?‬
‫נבהלתי כששמעתי שאת רוצה לאכול צוהריים יחד.‬
‫לא מדובר בחדשות רעות, נכון?‬
‫אני אקבל את התקציב הממשלתי?‬
‫כן, את כל 20 אלף הליש"ט.‬
‫אל תגידי את זה ככה.‬
‫זה הרבה כסף למישהו שעדיין לומד בבית הספר.‬
‫הרוב מתבזבז על הוצאות משרדיות גם ככה.‬
‫שמונה מאות ליש"ט הן עלות ההוצאות המשרדיות,‬ ‫בדקתי. ולדעתי, זה משאיר סכום לא מבוטל.‬
‫הכול נעול בקרן בבנק. אל תדאגי.‬
‫מה נאכל?‬
‫רגע, אני אנחש.‬
‫סלמון שלוק.‬
‫כן.‬
‫נהדר!‬
‫התערבתי עם המאבטח שלי בדרך,‬
‫ואמרתי שנאכל סלמון שלוק. זה מה שמגישים פה,‬ ‫סלמון שלוק.‬
‫אני מופתע שאין לנו סנפירים וזימים.‬
‫אז נבחרת לייצג את בית הספר באירועים.‬ ‫-"שומר". אמרתי לך שכך זה נקרא בגורדונסטון.‬
‫כמובן, סליחה.‬
‫ומה למדת על עצמך לאחר המינוי?‬
‫מה?‬ ‫-אתה מכיר את הפתגם,‬
‫"אדם אינו יודע מיהו,‬
‫עד שחייו בסכנה, או עד שיקבל סמכות."‬
‫לצערי, זה שחרר את השוטר שתמיד התחבא בתוכי.‬
‫אל תגיד את זה.‬ ‫-למה?‬
‫המשמעת היא חשובה,‬
‫וגיליתי שאני נהנה לאכוף אותה.‬
‫אפילו גרמתי למישהו להישלח בסמסטר שעבר.‬ ‫-להישלח לאן?‬
‫הביתה. בגלל שעישן.‬
‫אתה כמעט נתפסת מעשן פעם, לא?‬
‫כמעט, אבל הייתי חכם מספיק כדי לצאת מזה.‬
‫זה לא קצת לא הוגן?‬
‫אלה החיים, אימא.‬
‫החיים האירו לך פנים.‬
‫כן.‬
‫אבל הם גם זימנו לי אתגרים.‬
‫כאדם רגיל בשם אדי וינדזור הייתי סובל הצקות‬
‫אך כנסיך אדוארד, השלישי בתור לכס המלוכה…‬
‫מי מציק לך?‬
‫כולם, פחות או יותר.‬
‫איך?‬ ‫-את לא רוצה לדעת.‬
‫אני רוצה.‬
‫בסדר.‬
‫הם קוראים לי "מלתעות",‬
‫כי יש לי גשר בשיניים.‬
‫הם ממלאים רוק בכפיות מפלסטיק‬
‫ואז מטיחים את זה בעורף שלי.‬
‫הם הדביקו את הכיסא שלי בדבק מגע.‬
‫הם נתנו לי בקבוק יין לבן כמתנה, שהיה בעצם…‬
‫מה?‬
‫שתן.‬
‫הם אפילו טרחו לצנן אותו.‬
‫קשה שלא להעריך את היצירתיות שלהם.‬
‫אל תיראי ככה.‬
‫הולך לי טוב בקריקט. אני בהרכב הפותח שוב.‬
‫והלימודים? בחינות הגמר יתקיימו בסמסטר הבא.‬ ‫איך אתה מתקדם?‬
‫ראיתי את התעודות שלך.‬ ‫-אל תאמיני לכל מה שאת רואה.‬
‫אם אתה זקוק לעוד עזרה…‬ ‫-אל תדאגי!‬
‫פגשתי את ועדת הקבלה בקיימברידג',‬
‫הם יסדרו הכול.‬
‫הם לא טיפשים.‬
‫זה יעזור גם להם.‬
‫בן למשפחת המלוכה בג'יזס קולג'?‬
‫חכי ותראי איך כולם ירוצו ללמוד שם.‬
‫זו לא גישה מושכת במיוחד.‬
‫אבל זו האמת, לא? כמו עם חיל הנחתים,‬
‫או הסיטי בלונדון, או כל מה שארצה בחיים.‬
‫אנשים תמיד ירצו אותי.‬
‫ומה את מצפה שאעשה בקשר לזה? שאסרב?‬
‫צריך להיות לנו איזה שהוא יתרון! ‬
‫וגם תמורה למה שאנחנו עושים בשביל המדינה.‬
‫אין חדשות בנוגע למקום הימצאו של מארק תאצ'ר‬ ‫והנהגת השותפה שלו, אנני-שרלוט ורניי,‬
‫כמו גם מכונאי הקבוצה.‬
‫דיווחים כי חברי הקבוצה נראו במקומות שונים,‬ ‫הופרכו כעת. כך נראה האזור במפה.‬
‫כך נראה חלק מהאזור במציאות.‬ ‫-בנוסף למטוסי חיל האוויר הצרפתי…‬
‫- סהרה -‬
‫ישנם גם שני מסוקים, שלושה רכבי שטח,‬
‫ומטוס בעל קרקעית שקופה,‬
‫כל אלה לוקחים חלק בחיפוש אחר מארק.‬ ‫-זה היה אבא. הוא הגיע בשלום לאלג'יר.‬
‫תודה.‬
‫החדשות הטובות הן, שבעזרת מארגני המרוץ, ‬
‫הצלחנו לצמצם את החיפוש לאזור במדבר סהרה,‬
‫בין תאמאנראסט באלג'יריה‬
‫וטסליט, אשר בצפון מאלי.‬
‫החדשות הרעות הן,‬
‫שנותרו כ-210 אלף ק"מ רבועים לחפש בהם.‬
‫תוכל להמחיש זאת עבורי?‬
‫זה שטח גדול יותר מכל הממלכה המאוחדת.‬
‫לא עכשיו.‬
‫אני מצטער. שר החוץ התעקש.‬
‫מה יש, צ'רלס?‬
‫זה המצב באיי פוקלנד.‬
‫ה-HMS אינדורנס נמצאת בדרכה לאיי ג'ורג'יה,‬
‫ועליה נחתים מלכותיים, כפי שאולי תזכרי…‬ ‫-כן, כדי לפנות את פועלי המתכת.‬
‫החונטה הארגנטינאית הגיבה‬
‫ושלחה שוברת קרח משלה לסיור,‬
‫המלווה בשתי קורבטות נושאות טילים.‬
‫באיזו הצדקה?‬
‫כדי להגן על אזרחיה.‬
‫אשר עוברים על החוק ומסיגים גבול.‬
‫שר החוץ ביקש את תמיכתך לפתרון שהציע.‬
‫ומהו?‬
‫להסיג את ה-HMS אינדורנס,‬
‫כדי להימנע מסכסוך בלתי נחוץ עם ארגנטינה, ‬ ‫כדבריו,‬
‫ולפתור את המצב בדרכים דיפלומטיות.‬
‫כלומר, לא לעשות דבר?‬
‫כן,‬
‫ולהאמין שיהיה בסדר.‬
‫איך יהיה בסדר אם לא נעשה כלום?‬
‫איך יכול להיות בסדר, אם לא נעשה כלום?‬
‫אנשינו, הרחק מהבית,‬
‫חייהם בסכנה, צ'רלס.‬
‫הם אנשינו!‬
‫אנחנו מוכרחים לעשות משהו.‬
‫סלח לי…‬
‫בזמן שאחזור לבן שלי.‬
‫כן, ראשת הממשלה.‬
‫תודה.‬
‫מכאן, גבירתי.‬ ‫-תודה.‬
‫כן, בסדר. נוח מאוד, תודה.‬
‫תודה רבה. שלום, יקירתי.‬ ‫-שלום.‬
‫אין לי הרבה זמן, לצערי.‬
‫כן, הזהירו אותי.‬
‫אז נצא בזריזות?‬ ‫-כן, רק אחליף בגדים במהירות.‬
‫אמרו שירד גשם. את בטוחה שתרצי לעשות את זה?‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫שלום, אלן. מה שלומנו?‬ ‫-שלום, גבירתי.‬
‫טוב, תודה.‬ ‫-הוא נראה טוב מאוד, נכון? אלך להגיד שלום.‬
‫שלום. מה שלומך?‬
‫אנחנו נלך לטיול? כן?‬
‫זה בסדר? קצת רטוב פה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫זה ממש גן עדן, נכון?‬
‫אם את אומרת.‬ ‫-אני אומרת.‬
‫את בכפר. גשם ובוץ וסוסים וכלבים,‬
‫ילדים, פרטיות.‬
‫אני מקנאה בך.‬
‫זה לא בדיוק גן העדן שאת מדמיינת.‬
‫בתור התחלה, אין כאן פרטיות.‬
‫הם שם, עוקבים אחרי לכל פינה.‬
‫מי?‬ ‫-העיתונאים.‬
‫צלמים שפשוט יש להם משהו נגדי.‬
‫ממזרים.‬ ‫-טוב, אם תקראי להם ככה…‬
‫אמרתי להם להתחפף.‬
‫פעם אחת.‬
‫את יכולה להאשים אותי?‬
‫הם כל כך מרושעים כלפיי, כל הזמן.‬
‫אני מאופקת, את יודעת. אני לא רוצה שבחים,‬ ‫תשומת לב או תודות.‬
‫אבל אני אנושית.‬
‫גם סוסי עבודה צריכים ליטוף, לפעמים.‬ ‫-אני מכירה את זה.‬
‫זה לא קל,‬
‫העבודה בחום ובזוהמה של מדינת עולם שלישי,‬
‫לעשות עבודה אמיתית למטרות צדקה אמיתיות.‬
‫אבל האם מזכירים אותי באיזה שהוא עיתון?‬
‫האם מודים לי? כן, בטח.‬
‫אבל היא רק צריכה ללבוש שמלה,‬
‫והיא מככבת על כל שערי העיתונים,‬
‫וכולם נדהמים מכמה שהיא נפלאה.‬ ‫-מי?‬
‫היא.‬
‫דיאנה.‬
‫הנקבה הצעירה השנייה במשפחה, כן,‬
‫ואליה תמיד משווים אותי עכשיו.‬
‫היא היפהפייה, ואני, העלובה.‬
‫היא מחייכת, אני זעופה.‬
‫היא המקסימה ואני, הנוראה.‬
‫וכל השאלות שאני נשאלת ללא הרף על נישואיי,‬
‫על מארק.‬
‫כן, מה שלום מארק?‬ ‫-בדיוק ככה! "מה שלום מארק?" מארק בסדר!‬
‫אני בסדר. הילדים בסדר.‬
‫טוב, אני שמחה לשמוע את זה.‬
‫אלא ששמעתי שמועות.‬
‫חשבתי שלא הקשבת לשמועות.‬
‫ופגישה שהתקיימה לאחרונה עם המפקד טרסטרייל.‬
‫מי?‬
‫ראש אגף ההגנה המלכותי במשטרה.‬
‫הוא חש שמחובתו להזכיר שמועות על סמל קרוס,‬
‫וששניכם הייתם… במצב אינטימי.‬
‫ולאור השמועות האלה,‬
‫הסקוטלנד יארד המליץ על העברתו בחזרה למשרד,‬
‫בקרוידון.‬
‫אל…‬
‫אל תעשי לי את זה.‬
‫אסור לך. הוא היחיד שמשמח אותי.‬
‫יש המון דברים שיכולים לשמח אותך.‬ ‫-אז למה אני עצובה?‬
‫את תשמחי שוב, עם קצת סבלנות.‬
‫זהו? זו העצה?‬
‫"תיאבקי, חייכי ותחזיקי מעמד. תתמידי"?‬
‫הדברים האלה חולפים לרוב,‬
‫אם תהיי סבלנית ותחכי.‬
‫פעם נהניתי מהמוניטין שלי כבעייתית במשפחה.‬
‫שמחתי להבהיל אנשים מעט,‬
‫כי יכולתי לשלוט בזה.‬
‫אבל לאחרונה…‬
‫אני זו שנבהלת.‬
‫כי אני מתחילה להרגיש שזה שולט בי,‬
‫וזה השתנה.‬
‫אני לא רק מרגישה כועסת, אלא, אולי…‬
‫חסרת מעצורים…‬
‫ואני פשוט רוצה להרוס הכול.‬
‫אבל גם זה יעבור.‬
‫זהו זה?‬
‫זה הפתרון שלך לכל דבר, לא לעשות כלום?‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫כן. סליחה, לא אעכב אותך, את עסוקה.‬ ‫-תמצאי את הדרך חזרה?‬
‫כן.‬
‫מארק תאצ'ר ושותפתו הצרפתית לנהיגה, ‬ ‫שרלוט ורניי,‬
‫נצפו הבוקר ממטוס C-130 מחיל האוויר באלג'יר‬ ‫אשר לקח חלק בחיפושים,‬
‫במרחק קילומטרים ספורים מהגבול עם מאלי.‬
‫כשהטייס חזר למפקדת החילוץ,‬
‫הוא זכה לחיבוק ממר דניס תאצ'ר,‬
‫אביו של מארק.‬
‫מר תאצ'ר התקשר לראשת הממשלה בלונדון‬
‫ובישר לה את החדשות הטובות.‬
‫אני מאושרת לאשר את החדשות הנפלאות,‬
‫לפיהן משימת החילוץ נשאה פרי.‬
‫עכשיו, כמובן,‬
‫כולכם רגילים לחשוב עליי כראשת הממשלה.‬
‫אבל בימים האחרונים, נוכחתי לדעת,‬
‫שבראש ובראשונה, אני אימא.‬
‫עכשיו, תודה לכם. סלחו לי…‬
‫…השאלה מדוע מארק תאצ'ר בחר במסלול הזה,‬
‫נשארה בגדר תעלומה.‬
‫כשסטה באופן קיצוני מהמסלול המוכר, הוא…‬
‫הוא בטח מרגיש מטופש.‬
‫עייף ורעב, כך שמעתי שהוא מרגיש.‬ ‫-עדיין,‬
‫ראשת הממשלה תשמח להתאחד שוב עם בנה המועדף.‬
‫כבר הבנת מי הילד המועדף עלייך?‬
‫ברור שהוא רצה למצוא מסלול ישיר יותר במדבר,‬
‫אבל זה היה, אחרי הכול, הראלי הראשון שלו,‬ ‫והוא סבל מחוסר ניסיון.‬
‫לא פחדתי שאמות. האחרים סבלו מחרדה קיומית.‬
‫כמובן שהם הרגישו כך, יקירי, הם צרפתים.‬
‫בדיוק! לא, אני הייתי רגוע‬
‫והתייחסתי לזמן שבילינו במדבר כחופשה.‬
‫אפילו היה לי זמן לקרוא את הספר שלי.‬ ‫-זה נחמד, יקירי.‬
‫מה זה?‬
‫המנה האהובה עליך. צפרדע בבור.‬ ‫-כן, אני רואה את זה, אימא, אבל באמת…‬
‫איפה הרוטב?‬
‫אני מצטערת.‬
‫בכל מקרה, כשמצאו אותנו לבסוף,‬
‫הייתי בהלם מכל החגיגה.‬
‫לא ידעתי שאנחנו מפורסמים.‬
‫בשערי העיתונים ברחבי העולם!‬ ‫-כן, הייתם מפורסמים.‬
‫אני לא בטוחה שהייתי משתמשת במילה הזו.‬ ‫-אלה שטויות, באמת.‬
‫"בנה של ראשת הממשלה אבד במדבר."‬
‫כי לא הלכנו לאיבוד.‬
‫ידעתי איפה היינו. האחרים לא ידעו.‬
‫זו הייתה הבעיה.‬
‫בעצם, אתם איבדתם אותנו.‬ ‫-אבל סטית מהמסלול.‬
‫קרול!‬ ‫-סטית בכ-45 ק"מ.‬
‫קרול, זה יותר מורכב מזה.‬
‫העניין הוא לקבוע את המסלול בעצמך.‬
‫מארק, הנהגת לא שמחה להתאשפז בגלל מכת חום.‬
‫טוב, קרול, היא סתם הגזימה.‬ ‫-כמובן שהיא הגזימה. היא אישה.‬
‫בדיוק.‬ ‫-תעביר את היין, מותק.‬
‫זה מבריק.‬
‫בכל אופן, מייד כשאותרנו, אבא הטיף לי מוסר!‬
‫מה?‬
‫למה עשית את זה?‬
‫חשבתי שהוא היה יכול להודות יותר למחלצים.‬
‫למה?‬
‫זה התפקיד שלהם, לא?‬
‫ולהודות על מה? הוא נאלץ לחכות שבוע שלם.‬
‫כל מבצע החילוץ היה פארסה גמורה.‬
‫למה אפשר לצפות מבדואים?‬
‫תסלחו לי, אני צריכה תוספת.‬
‫תרצה מלח, יקירי?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אתה מוכרח להודות שזה בלתי נסבל.‬
‫זה עניין של אימהות ובנים, זה הכול.‬
‫אז תודה לאל על אבות ובנות.‬
‫אתה לא מתכוון ללכת?‬ ‫-למה שאלך?‬
‫הם לא באו אליי.‬
‫את ואני, יקירתי, אנחנו שחקני המשנה כאן.‬
‫תביאי את היין, קרול.‬
‫לא תאמיני איך הרגשתי לחזור למלון ולשתות.‬
‫סליחה על ההפרעה, ראשת הממשלה.‬
‫לפי דוח המודיעין הטרי שלנו מבואנוס איירס,‬
‫בשל המצב הפנימי הנואש במדינה,‬
‫קיים חשש שהחונטה הצבאית תחליט להסתכן‬ ‫ותתקוף את איי פוקלנד,‬
‫בשל העובדה שהדבר יתקבל בחיוב בארגנטינה.‬
‫מסור לשר החוץ לפגוש אותי.‬
‫הוא בבריסל.‬
‫וראש מטה ההגנה?‬ ‫-הוא בניו זילנד.‬
‫אז את שר הביטחון.‬
‫הוא בארה"ב.‬
‫אנחנו עומדים לספוג מתקפה,‬
‫ונשגב מבינתי כיצד כולם שלווים כל כך.‬
‫אמור לשר החוץ, לראש מטה ההגנה ולשר ההגנה‬ ‫לפגוש אותי במשרדי בתוך 24 שעות.‬
‫ראשת הממשלה.‬
‫מסוק הצי 479 מאשר יעף בגובה נמוך מזרחה…‬
‫- הצי המלכותי‬ ‫חילוץ -‬
‫עד לגובה של 500 רגל, לחץ ברומטרי 1013‬ ‫במרחב לונדון.‬
‫אני רוצה כניסה מרשימה.‬
‫הגעה במסוק היא לא מרשימה מספיק, לדעתך?‬
‫אז הרעיון הוא להיפגש שם לארוחת צוהריים?‬
‫נסיים עד ארבע בערך?‬
‫אוי ואבוי.‬
‫תשאיר את זה לי.‬
‫אמרתי, "תשאיר את זה לי."‬
‫הנסיך אנדרו, הוד מלכותך.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫אימא.‬ ‫-איך עשית את זה?‬
‫מה, המסוק?‬
‫סיפרתי להם את האמת.‬
‫שזומנתי הנה בנושא בעל חשיבות לאומית,‬
‫בידי המפקדת העליונה של הצבא.‬ ‫-זו ארוחת צוהריים של אימא ובנה.‬
‫זה לא נושא בעל חשיבות לאומית.‬ ‫-את המלכה, ואני השני בתור לכס המלוכה.‬
‫אם נפליץ, זה יהיה עניין בעל חשיבות לאומית.‬ ‫-בחייך…‬
‫זו האמת!‬
‫האמת היא,‬
‫שאני רוצה לדבר איתך על עניין או שניים.‬
‫ראשית, התואר שלי.‬ ‫-איזה תואר?‬
‫התואר שתעניקי לי כשאתחתן.‬
‫לא הקדשתי לזה מחשבה.‬
‫לא ידעתי שחשבת להתחתן.‬ ‫-אני לא חושב להתחתן.‬
‫טוב, לא ברצינות.‬
‫למרות שהאחרונה היא משהו מיוחד.‬
‫כן, השחקנית האמריקנית הצעירה והנועזת.‬ ‫-כן!‬
‫- אהובת הנסיך מצטלמת בעירום -‬
‫קשה לי לבחור מה הדבר הכי מטריד בכתבה.‬ ‫-אל תאמיני לכל מה שאת קוראת.‬
‫זה המקור היחידי שלי, הרי לא הפגשת בינינו.‬
‫ולא סביר שאזהה את גוף יצירותיה.‬
‫באמת? את לא מכירה את הסרט "אמילי"?‬
‫לא. אני אמורה להכיר?‬ ‫-אני לא בטוח שתאהבי את הסרט.‬
‫ולא בגלל שזה סרט כחול!‬ ‫-אנדרו!‬
‫למרות שזה בכלל לא סרט כחול.‬
‫הוא מתרחש בשנות ה-20'.‬
‫גיבורת הסרט היא נערה מבולבלת ומושכת בת 17,‬ ‫קו.‬
‫בת 17? אני לא בטוחה שארצה לשמוע את ההמשך.‬ ‫-אל תתחסדי, אימא.‬
‫בסרט, היא חוזרת מבית ספר הפרטי בשוויץ‬ ‫ומתגוררת בבית הקיץ של אימה בכפר באנגליה.‬
‫את יודעת שהם היו בווילטון?‬ ‫-מה, בית משפחת הרברט?‬
‫כן, שם הם צילמו.‬ ‫-זה בית נחמד.‬
‫סבא שלך היה נוהג לצוד שם.‬
‫בכל אופן, שם היא פוגשת כמה סוטים מבוגרים,‬
‫המפתים את אמילי הצעירה וחסרת האונים,‬
‫ואנו עוקבים אחר צלילתה להנאות חושניות.‬
‫צדקת, זה לא נשמע כמו סרט כחול.‬
‫אתה בטוח שזה חוקי בכלל?‬ ‫-למי אכפת?‬
‫אולי תופתע לדעת, אבל לי אכפת.‬
‫הנקודה היא שזו אומנות,‬
‫ולכן הסרט הולם את מי שעתידה להיות דוכסית…‬
‫יורק.‬
‫יורק?‬ ‫-כן, יורק. הרעיון פשוט קפץ לי לראש.‬
‫תואר הדוכסות הזה מוענק לרוב לבן השני,‬
‫והוא מקושר למסורת צבאית ארוכה.‬
‫כמו בשיר, "הדוכס הגדול והזקן מ…"‬ ‫-בדיוק.‬
‫האם שני דוכסי יורק הקודמים הפכו למלכים?‬
‫נכון, בשל העובדה שאחיהם הבוגרים מתו לפתע,‬ ‫או ויתרו על הכתר.‬
‫אבל במקרה שלך, מותו של צ'רלס לא יספיק,‬
‫תצטרך גם לרצוח את בניו שיוולדו.‬ ‫-לדוכס יורק יש עבר כזה. ריצ'רד השלישי.‬
‫כן! כמה שאתה פיקח.‬
‫הסלמון הזה נהדר.‬
‫נכון?‬
‫אפרופו מסורת צבאית,‬
‫יש עוד משהו שרציתי שנדבר עליו.‬
‫כשאתה חייל בחזית, כמוני,‬
‫אתה נוטה לפקוח עין על המתרחש.‬
‫ונראה שהמצב באיי פוקלנד לא ייפתר בקרוב.‬
‫עכשיו… לא אבקש ממך לשתף אותי בשיחות פרטיות‬ ‫שאת מקיימת עם ראשי הממשלה…‬
‫וגם לא אעשה זאת.‬ ‫-רק רציתי שתדעי, שבמידה והמצב יסלים,‬
‫אתעקש לנסוע לחזית.‬
‫ואני רוצה שתבטיחי לי,‬
‫שהכתר לא יעמוד ביני ובין השירות בחזית.‬ ‫-לא אעלה זאת על דעתי.‬
‫יופי!‬
‫אנו לא מתחמקים משירות צבאי במשפחה הזו.‬ ‫אנחנו לא שונים מאחרים.‬
‫זה מה שאני אומר לכולם כל חיי.‬
‫גבירתי, מזכירו האישי של נסיך ויילס ‬ ‫צלצל אליי ושאל,‬
‫האם במקום הפגישה עם הוד מעלתו מחר בלונדון,‬
‫תעדיפי לבקר בביתו החדש בהייגרוב, ‬ ‫בגלוסטרשייר. ‬
‫יש לנו זמן לזה?‬
‫כן, במידת הצורך נוכל להחזירך ללונדון בערב.‬
‫בסדר. למה לא?‬ ‫-גבירתי.‬
‫תודה.‬
‫ישנה עלייה דרמטית בשיחות הקשר בצי.‬
‫מטה הקשר הממשלתי איתר גם תנועה רבה באוויר.‬
‫כוח ארגנטיני נרחב נמצא בדרכו לאיי פוקלנד,‬
‫ובכוונתו, יש להניח, לפלוש לאיים.‬
‫אז עלינו להגן עליהם בחוזקה.‬
‫אני חש צורך להזכיר, ראשת הממשלה,‬
‫שהערוצים הדיפלומטיים עדיין פתוחים.‬
‫עם כל הכבוד, תם זמנה של הדיפלומטיה,‬
‫ברגע שהם הניפו את דגל ארגנטינה בשטח בריטי.‬
‫אני מסכימה בהחלט.‬
‫נוכל לגייס כוח להגנת האיים בתוך 48 שעות.‬
‫זה מגוחך.‬
‫למה?‬ ‫-הם במרחק של כ-13 אלף ק"מ מכאן.‬
‫כלי שיט יזדקקו לשלושה שבועות להגיע לשם,‬ ‫ועד אז, איי פוקלנד יהיו בשליטת ארגנטינה.‬
‫אז אני מציעה שנכבוש אותם בחזרה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫זה בלתי אפשרי, אדמירל?‬
‫האם לדעתך זה אפשרי?‬
‫כן, ראשת הממשלה.‬ ‫-אז אנחנו מוכרחים לעשות זאת.‬
‫אבל העלות לבדה…‬
‫הצבת 30 אלף חיילים בדרום האוקיינוס האטלנטי‬ ‫וזאת בזמן שאנו על סיפו של מיתון,‬
‫כשרמת התוצר נמוכה והאבטלה שוברת שיאים…‬
‫עלינו להתחשב בדעת הקהל.‬
‫הממשלה הזו…‬
‫הממשל הזה, כרגע…‬
‫תמשיך, ג'פרי.‬
‫תגיד את זה.‬
‫אינו אהוב. אינו פופולרי.‬
‫לעולם לא נשרוד מלחמה יקרה ובלתי נחוצה.‬
‫ואני טוענת שלא נשרוד אם לא נילחם.‬
‫אדמירל, האם תצטרף אליי למעלה לדירה,‬
‫שם נדון עוד בנושא? נאמר, בעוד חצי שעה.‬
‫ובקש מראשי המטות להצטרף אלינו.‬ ‫-כמובן.‬
‫יופי. את כאן.‬
‫אני זקוקה לעזרתך.‬
‫עלינו להכין ארוחת ערב למפקדי המטות.‬
‫אני רוצה לדבר איתך.‬
‫יקירתי, לא עכשיו.‬
‫למה ברור כל כך שמארק הוא הבן המועדף עלייך?‬ ‫-מה?‬
‫יש לך תאומים,‬
‫וברור שאת מעדיפה אחד מהם.‬
‫קרול, זה לא נכון.‬
‫זה נכון וברור באופן חד להכאיב.‬
‫ומה שאני רוצה לומר לך זה…‬
‫רק משום שהיה לך קשר קשה עם אימך…‬
‫יקירה, באמת שאין לי זמן לזה.‬
‫…אל תיתני לזה להשפיע על קשרייך עם כל אישה.‬ ‫ובייחוד לא על הקשר עם הבת שלך.‬
‫יקירתי, יש לך עיתוי נורא.‬
‫אני עסוקה.‬
‫בעוד כמה דקות, יגיעו ראשי המטות.‬
‫אז תני לי אחת מהדקות האלה.‬
‫את לא מתחשבת בי.‬
‫את מתעלמת ממני.‬
‫ואת מעדיפה את מארק.‬
‫כי הוא חזק יותר.‬
‫כמו שאבי היה חזק יותר.‬
‫כן. את צודקת.‬
‫באמת התקשיתי עם אימי,‬
‫אבל זה לא היה קשור למגדר שלה.‬
‫זה היה קשור לחולשות שלה.‬
‫נגעלתי מכך שהיא הסתפקה בחיים של עקרת בית.‬
‫משום שבעלה התייחס אליה כאל אחת.‬
‫זה לא נכון!‬
‫סבא שלך, אבא שלי, היה נהדר עם נשים.‬
‫נהדר.‬
‫הוא עודד אותי. הוא לימד אותי.‬
‫הוא הפך אותי למי שאני.‬
‫הוא התעקש שלא יהיה גבול לשאיפותיי.‬
‫והוא ניסה עם סבתא שלך.‬
‫אבל יש גבול ליכולתו של אדם,‬
‫כשהאנשים סביבו מוגבלים בעצמם.‬
‫ספינותינו מצוידות בטילי "סי וולף",‬
‫בליווי חטיבה מלאה וצוות אמפיבי.‬
‫תודה, יקירתי.‬
‫אפשר?‬
‫כמה תרצה?‬
‫זו חתיכה נחמדה.‬
‫תרגיש חופשי להגיש את האפונה והגזרים.‬
‫מצוין. נוכל להוסיף סלט…‬
‫וכוס מיץ?‬
‫אני יודע שאינך מרגישה טוב,‬
‫אבל תני לי להזכיר לך שהיא לא רק חמותך,‬
‫היא גם מלכתך!‬
‫דיאנה!‬
‫דיאנה.‬
‫כן, ספרי לנו אגדה על נסיכה, בבקשה!‬
‫בסדר גמור.‬
‫אספר לכם סיפור. למעשה…‬
‫בכנות, זה מעורר רחמים.‬
‫…אם גבריאל יואיל לנגן עבורי‬
‫ובגפוס יואיל לחשוב עבורי.‬
‫בסדר. על מה לחשוב?‬
‫חשוב על נסיכת מים יפהפייה,‬
‫החובשת כתר כסף זעיר.‬
‫כן.‬
‫תודה.‬ ‫-אימא.‬
‫זה נחמד.‬
‫אני כל כך שמח שבאת.‬ ‫-רק אתה פה?‬
‫כן. דיאנה במיטה.‬
‫אני חושש שקשה לה.‬
‫מסכנה. לי היה מזל, ההיריון לא השפיע עליי,‬ ‫כך נראה.‬
‫כן, אבל אתן נשים שונות מאוד.‬
‫שנתחיל בחוץ?‬ ‫-כן, בסדר. תודה.‬
‫כמה אנשים יש לך כאן?‬
‫זה נראה כצוות גדול,‬
‫אבל אנחנו בונים הכול מאפס.‬
‫זה היופי, לדעתי. טאבולה ראסה. דף חלק.‬
‫כן, אני יודעת מה פירוש "טאבולה ראסה".‬
‫בחיי, תקשיב לזה.‬
‫אין חרקים. אין המיית ציפורים.‬
‫זה נורא.‬
‫זו דממה מחרידה ועגומה.‬
‫אין לחרקים לאן ללכת,‬
‫אז חשבתי למקם כאן גינת פרא.‬
‫וכאן, גן מקורה,‬
‫גינת צמחי בישול שם,‬
‫וגינה עם שעון שמש שם.‬
‫כוונה טהורה חשובה מאוד בפרויקט מסוג כזה.‬
‫רעיון אחד שמשמש כציר המרכזי.‬
‫מה הרעיון שלך?‬
‫שבסופו של דבר,‬
‫הבית, השטח והגינה, ישקפו את זהותי האמיתית.‬
‫אז הרעיון הגדול הוא… אתה.‬
‫הכול ייעשה באופן אורגני,‬
‫ללא כימיקלים וחומרי הדברה.‬
‫לא יהיו קווים ישרים.‬
‫בלי טיפוח מוקפד או אחידות מוגזמת,‬
‫כדי ליצור תחושה פראית ושוברת מוסכמות.‬
‫גם זו הזהות שלך?‬
‫טוב, כל אדם מעניין הוא כזה, לא?‬
‫מי יציית לחוקים? מי ילך בתלם?‬
‫את לא שונאת גננים שכופים קווים ישרים בכול?‬
‫הטבע מתעב קווים ישרים, אחרי הכול.‬
‫נדמה שבבריכה הזו יהיו קווים ישרים.‬
‫כן, אבל זו בריכה.‬
‫זה יהיה מגרש טניס?‬
‫גם זה לא נראה אורגני במיוחד.‬
‫אימא.‬ ‫-סליחה. לא, זה נהדר.‬
‫אני שמח שזה מצא חן בעינייך. אהיה מאושר פה,‬ ‫לדעתי.‬
‫זה הוציא משהו ממני.‬
‫שאנגרי-לה או זאנאדו פרטית משלי.‬
‫"והגנים, מלאי אור ומתפתלים‬
‫שם כל עץ לבלב ונתן ריחו‬
‫וכאן היו יערות, עתיקים כמו ההרים‬
‫בכתמי פז מנומרים"‬
‫צמח הוויסטריה שלך גדל יפה.‬
‫הוא כבר מלבלב. אם נאכל ארוחת צוהריים,‬
‫כדאי שנתחיל. הם רוצים שאחזור ללונדון בשש.‬
‫כמובן.‬
‫אבל האמת היא, אני לא יודע מה הבעיה שלה.‬
‫היא גדלה בכפר. חשבתי שהיא תאהב את המקום.‬
‫ביקשתי ממנה להיות אחראית על עיצוב הפנים.‬
‫נדמה שזה הסיח את דעתה לכמה שבועות.‬
‫אז היא התחילה לסגת שוב.‬
‫היא מסתגרת בחדר ורואה טלוויזיה בלי סוף.‬
‫אין לה שמץ של סקרנות אינטלקטואלית.‬
‫ניסיתי ללמד אותה על שייקספייר ושירה,‬
‫להרחיב את אופקיה.‬
‫התארחו אצלנו אנשים נפלאים.‬
‫לורנס ון דר פוסט,‬
‫אריק אנדרסון, מנהל פנימיית איטון.‬
‫אבל היא לא מפגינה שום עניין‬
‫ורק מדברת בלי הרף על געגועיה ללונדון.‬
‫אולי זה מה שהיא אוהבת.‬
‫אולי החלק הזה של העולם לא מתאים לה.‬
‫תהיתי מדוע בחרת בגלוסטרשייר.‬
‫זה היה נוח.‬
‫בסיס חיל האוויר המלכותי נמצא בסמוך,‬
‫המקום קרוב לקורנוול ואן ואני כמעט שכנים.‬
‫לא רק אן.‬
‫רק 15 דקות נסיעה, כך שמעתי.‬
‫קמילה ואני רק יוצאים לצוד יחד כיום, וזהו.‬
‫ומדברים בטלפון.‬
‫באיזו תדירות?‬
‫לפי הצורך.‬
‫כשאני זקוק לעידוד, אנחנו מדברים יותר.‬
‫כשאתה זקוק לעידוד?‬
‫הרגע קנית את בית חלומותיך,‬
‫את זאנאדו שלך,‬
‫ואתה וצוות חנפנים בונים אותו בצלמך.‬
‫ואשתך הצעירה והיפהפייה, המתקשה בהיריונה,‬
‫נעלה את עצמה בחדר למעלה ומסרבת לצאת.‬
‫אתה יודע שאני שונאת להתערב.‬
‫אין זה מתפקידי לומר לאדם מבוגר מה לעשות.‬ ‫אבל בעמדתך,‬
‫הייתי נוטה לדאוג פחות לאושר שלי,‬
‫והייתי מקדישה יותר תשומת לב לאם בנך לעתיד.‬
‫שלום לך.‬ ‫-שלום לך.‬
‫קיבלנו את ההודעה.‬
‫אס-או-אס. שיחת חירום. עצרנו הכול.‬
‫מה העניין, יקירתי?‬
‫משקה.‬
‫זו שאלה או פקודה?‬
‫זו קריאה לעזרה, לדעתי.‬
‫מייד מגיע.‬
‫האם הדלת הפתוחה הייתה הזמנה?‬
‫לא הזמנה כזו.‬
‫קיוויתי שנוכל לדבר.‬
‫הילדים שלנו.‬
‫הגעת למסקנה,‬
‫לאחר כל ארוחות הצוהריים הסודיות והפרטיות?‬
‫גילית את זה?‬
‫כולם התקשרו אליי, מבולבלים עד כלות,‬
‫ותהו מה את זוממת, לכל הרוחות.‬
‫מסקנתי היא שהילדים שלנו הם שהלכו לאיבוד,‬
‫ולא בנה של ראשת הממשלה.‬
‫כל אחד מהם נמצא במדבר משלו.‬ ‫-אן אינה אבודה.‬
‫הנישואים שלה אבודים.‬
‫טוב. אדוארד אינו אבוד.‬
‫אני חולקת עליך. נראה שהוא אבוד לחלוטין,‬
‫מוטרד ותאב נקם.‬
‫אני מוכן להודות שצ'רלס אבוד,‬
‫אבל הוא תמיד היה כזה.‬
‫ולגבי אנדרו…‬
‫הוא המועדף עלייך?‬
‫הזדעזעתי.‬
‫אם הוא לא ישתנה…‬
‫מה זה אומר עלינו כהורים?‬
‫דיברתי על זה עם אימא.‬
‫האורקל.‬
‫מה היא אמרה?‬ ‫-היא אמרה שאסור לי להאשים את עצמי,‬
‫אני כבר אם האומה.‬
‫טוב, היא צודקת.‬
‫אני רציתי את אנדרו ואדוארד.‬
‫אתה לא רצית עוד ילדים.‬
‫רציתי עוד שניים, כדי להוכיח לעצמי משהו…‬
‫וכדי לפצות על כשלונותיי.‬
‫בייחוד עם צ'רלס.‬
‫אתה גבר. אתה לא תבין.‬
‫אבל זכור לי שהתעקשתי שהמטפלות לא יעשו זאת.‬
‫את מה?‬
‫אמבטיה.‬
‫אבל כשהגיע הזמן…‬
‫ישבתי על כיסא ברקע.‬
‫כי לא ידעתי איך…‬
‫איך מה?‬
‫איך להחזיק ולגעת בו.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫תפסיקי עם השטויות האלה.‬
‫את אימא מושלמת.‬
‫והילדים שלנו מבוגרים, את יודעת?‬
‫זו האחריות שלהם למצוא את דרכם.‬
‫אם הם ימצאו את דרכם.‬ ‫-הם יעשו את זה. בסופו של דבר.‬
‫ו…‬
‫בינתיים, תפקידך הוא…‬
‫להישאר בסביבה, להישאר בחיים ולהמשיך לנשום.‬
‫בדיוק.‬
‫לטובת כולנו.‬
‫תנוחי קצת.‬
‫בשעה 10:15 בדיוק הבוקר,‬
‫הספינה HMS "אינבינסיבל",‬
‫ספינת הדגל של צי נפלא זה,‬
‫הרימה עוגן‬
‫והחליקה אל המים השלווים בנמל פורטסמות'.‬
‫המבצע, ומחויבותה של בריטניה לכוח משימה זה,‬ ‫החלו.‬
‫בבסיס הצי,‬
‫הצוות עבד כל הלילה בהכנת הספינה.‬
‫בפורטסמות', המכונה "פומפי",‬
‫הגיעו המוני תושבים ללוות את יקיריהם.‬
‫ואז, הספינה יצאה לדרך, אל ערפל מצר סולנט.‬
‫- בהצלחה לצי‬ ‫תראו להם מה זה -‬
‫לאחר חצי שעה, הגיע תורה של "הרמס",‬
‫נושאת מטוסים ותיקה ואולי אף מאיימת יותר,‬
‫אשר חימושה וציודה הופגן לעיני כול.‬
‫האנשים נפרדו לשלום.‬
‫ילד קטן הצדיע.‬
‫"בהצלחה", הם צעקו.‬
‫ואז הוסיפו ברכות,‬
‫"חזרו בשלום."‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬