V tomto dílu se objevuje porucha příjmu potravy.
Některé diváky to může rozrušit. Trpíte-li poruchou příjmu potravy
a hledáte informace, navštivte www.wannatalkaboutit.com.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ZÁMEK WINDSOR, 1981
- Jeho Výsost princ z Walesu. - Děkuji.
Hotovo.
- Udělal jsem to. - Kde?
- V dětském pokoji. - Rád bych vás…
Cože?
To není nejromantičtější místo.
Poklekl jsi při tom?
Nepoklekl.
- A překvapuje mě, že se na to ptáš. - Proč?
Myslel jsem, že z hlediska titulu klekám jen před panovníkem.
To snad nemyslí vážně.
Cos mu na to řekla?
Že je to žádost o ruku a ne demonstrace síly.
Řekla mu po tom všem aspoň ano?
Ano.
Co ona na to?
Ano, prosím.
Že je to nejšťastnější chvíle v životě.
Gratuluji.
- A pak? - Poslal jsem ji zpátky do Londýna.
Kde bydlí?
V Earl’s Courtu, v bytě s…
- S prostitutkami a Australany. - Cože?
Ti žijí v Earl’s Courtu, ne?
V bytě s kamarádkami.
To je Diana! Diano, tady!
Něco nového, lady Di?
Jedete z Buckinghamského paláce? Setkala jste se s princem z Walesu?
Střídá ženy jako ponožky. Je vůbec romantik?
Lady Diano, poslední otázku, prosím.
Tak co?
POHÁDKA
Teď ti ukážeme jednu poměrně speciální bonboniéru.
Některé kousky jsou naše rodinné dědictví a některé jsou na prodej.
Měla by sis jeden z nich vybrat.
Který chci?
Páni.
Tenhle je hezký.
- Ten je náš. - Ano, madam.
Z údolí Mogok.
Tušíš, kde to je?
V zeměpise dost plavu.
V Barmě.
Legenda praví, madam,
že před dávnými časy žila v severní části Barmy
pouze divoká zvěř a jedovatí hadi.
- Jednou… - Nebo radši tenhle.
Skvělá volba, madam.
Ten patří vám. Co nám o něm kromě ceny povíte?
Je to 12karátový oválný cejlonský safír, Vaše Veličenstvo,
obložený 14 diamanty zasazenými do 18karátového bílého zlata.
A ten se ti líbí, protože…
Je nejdražší?
Ne.
Připomíná mi zásnubní prsten mé matky.
A má barvu mých očí.
- Je milá. - Ano.
Ale tak mladá.
Královna matka navrhla, aby se lady Di před oznámením zásnub
přestěhovala do Buckinghamského paláce, kde bude mimo dosah médií.
To je rozumné.
Také ji napadlo, že by neškodila menší průprava.
Bude to radikální proměna dospívající dívky v princeznu.
A…
přiklání se k tomu, pokud by Vaše Veličenstvo souhlasilo…
Abych ji učila já?
Královna by učila budoucí královnu, tchyně svoji snachu.
Ne. Musí se toho naučit velmi mnoho.
A znáte mě. Já jsem příliš měkká.
Požádejte její babičku, lady Fermoyovou.
Madam.
- Vlítneš do toho po hlavě. - Rodinná večeře v Clarence House.
Fakt hustý!
- Fakt jiný kafe než Earl’s Court. - Jo.
Přípitek.
Už žádný starosti.
Žádný spolubydlící.
Žádný vybírání nájmu ani školka.
A uklízení u ségry.
Bože!
Vzhůru do paláců a zámků! Na pompézní róby!
A na šperky!
A na den, co přijde zanedlouho, kdy budeš královna, ty vago!
Zavoláš, že jo? A napíšeš.
Na palácovým dopisním papíře, ať se můžem chlubit.
- Budu volat od rána do včera. - Ale nebudeš.
Budeš mít moc práce se zkoušením korunek a popíjením čaje.
Ahoj!
- Ahoj! - Ahoj.
Čau, princezno.
- Diano! - Diano!
Už ani krok, pane. Ustupte, prosím.
Ustupte.
Díky.
A tak tam stojíme,
v Manile, uprostřed státního banketu, a kdo se neobjeví ve dveřích?
Nikdo jiný než Imelda Marcosová.
Štráduje si to rovnou ke mně
a že mi prý musí ukázat svou sbírku, a teď se podržte…
Sbírá střevíčky.
Sbírá škebličky.
Jsi si jistá?
Asi se snažila říct „střevíčky“, ale tys jí špatně rozuměla.
- Neměla něco mezi zuby? - „Ščevíčky.“
„Škeblišky.“
Ne, můžu vás ujistit, že to byly škeble.
No a pak všichni z toho večírku nasedli do dlouhé řady limuzín
a vyrazili do ulic Manily…
- Lady Diana Spencerová, Veličenstvo. - Já mluvím.
- Božínku. - Promiňte.
Vaše Veličenstvo.
A… Vaše Veličenstvo.
Vás jsem přehlédla, Výsosti.
To jsem si všimla.
Vyprávěla jsem historku a tys mi do ní vlezla.
Promiňte.
Teď tady.
Jemináčku.
Pane.
„Vaše Výsosti“, je-li to první pozdrav, pak už jen „pane“.
Teď já.
Madam.
Jí se neklaň. Ona není z královského rodu.
- Je jen urozená. - Chudák Susan!
Promiňte.
Ještě že tu máme vaši babičku, ta to srovná.
Ta by srovnala i celý regiment.
- Viďte? - Když bude potřeba.
A jak vidím, je to naléhavě potřeba.
- To se rychle vyladí. - Madam.
No nic, kde jsem to skončila?
Že jste uháněli manilskými ulicemi.
Ano, v soukromém akváriu madam Marcosové,
kde visí její obrovský portrét,
na kterém má…
Je mi velkou ctí vám oznámit,
že královna a vévoda z Edinburghu
ohlašují zásnuby svého milovaného syna, prince z Walesu,
s lady Dianou Spencerovou,
dcerou hraběte Spencera
a ctihodné paní Shand Kyddové.
Velká gratulace, pane.
Vzpomenete si ještě, kdy jste se seznámili?
Bude to už pár let.
Byl jsem navštívit její sestru.
Diana byla v té době ještě dost mladá.
A čím na vás nejvíc zapůsobila?
Byla velmi originální a zábavná.
A on na vás?
Byl jednoduše úžasný.
Co nám povíte o samotné svatbě?
Tak daleko ještě nejsme,
ale jsme momentálně opravdu moc šťastní.
Národ bude mít z vašeho zasnoubení jistě velkou radost
a dovoluji si říct,
že vypadáte oba velmi zamilovaně.
Ano, to rozhodně jsme.
Ať už to znamená cokoliv.
Kam jdeš?
Do Highgrove.
Musím do Gloucestershiru pro nějaké věci na zahraniční cestu.
Netvař se tak.
Jak?
Tak zítra na letišti.
- Z čeho máte takovou radost? - Myslím si, že ona je pro něj ta pravá.
Není to báječné? Všichni jsou nadšení.
Přepojuji vás, madam.
- Voláš přímo z paláce? - Jo.
Jaký to tam je?
Mám byteček jen pro sebe, se služebnou a garderobiérkou.
To seš fakt princezna!
A obývákem.
Máš na telefonu malou korunku?
A vyzvánění „Bůh ochraňuj královnu“?
- Už jsi s šéfkou večeřela u telky? - Ne.
Skoro jsem se s ní neviděla, i když jsme v jedné budově.
Viděly jsme s tebou rozhovor v televizi.
- Vypadala jsi božsky. - Dávali vás ve zprávách v šest.
Slyšely jste, co řekl na tu zamilovanost?
- Řekl… - No jo, slyšely.
To neřeš. Nejspíš byl jen v rozpacích.
Diano! Tady!
Už je tady!
Charlesi, tady!
Promiň, měl jsem si tu cestu líp načasovat.
Já to zvládnu. Zamčená sama v paláci…
Není to na dlouho.
Šest týdnů.
- To uteče! - Pochybuju.
Polibte ji!
Každopádně se uvidíme u oltáře.
Požádal jsem paní Parker Bowlesovou, ať se s tebou spojí.
Tvou bývalou? Proč jsi to udělal?
Protože je s ní ohromná legrace.
Napadlo mě, že kdybys chtěla společnost,
ona je ta nejlepší.
- Charlesi! - Ještě!
Ještě polibek!
Velký úsměv!
Sbohem.
Musím tě upozornit, že to nebude jen jedna nebo dvě lekce.
K tomu, co se každý nově příchozí musí naučit, nestačí ani 20 lekcí,
ale my to zvládneme
a já na tebe budu přísná, protože musíš za každou cenu obstát.
Navrhuji naše lekce rozdělit do tří oblastí.
Dějiny. Dějiny královské rodiny,
královského soudního dvora, paláců, sídel a královského dvora.
Etiketa.
Co si obléct, jak a kde sedět,
kdy otevřít ústa, a hlavně co říkat.
Ale vzhledem k té hrůze, co jsme onehdá viděli,
budeme muset začít s nejzákladnějšími pravidly přežití.
Porušení jediného z těchto pravidel neznamená průšvih, ale rychlou smrt.
- Jasně. - Začneme u titulů a hierarchie.
A u toho, kterým členům královské rodiny se klanět,
jak se jim klanět a v jakém pořadí.
Momentálně se musíš klanět všem.
Jakmile se staneš princeznou z Walesu, věci se maličko zkomplikují.
Někteří členové rodiny se naopak začnou klanět tobě.
Ovšem v závislosti na tom, zda budeš, či nebudeš po boku prince.
Víš, co z duše nenávidím?
Když přijdu do restaurace
a číšník si snaží zapamatovat, co si objednávám,
namísto toho, aby si to zapsal.
Už předem vím, že to poplete.
Takže. Když jako princezna z Walesu vystupuješ bez doprovodu…
Dobré ráno.
Dobré ráno, madam.
Co je to?
- Vaše pošta, madam. - Aha.
Drahá lady Diano, nejspíš to nikdy nebudete číst,
ale chtěla jsem vám napsat, jak moc se mi líbil ten rozhovor,
který s vámi a s princem z Walesu vysílali v televizi.
- Bylo mi jasné, že se milujete. - Mladý pár v začátcích…
…má v pokoji plakát, na kterém jste s princem Charlesem…
Budeme tu slávu poslouchat s maminkou v rádiu.
Pošlu vám tradiční svatební pléd…
Máte ráda lidi bez ohledu na to, odkud jsou.
…že s vámi můžu mluvit…
…váš účes a úsměvy na všechny strany.
Můžu vám jít za družičku?
Sestra už družička byla, ale já ještě ne.
Freya, sedm let.
Milá Bridget, mnohokrát děkuji...
Příprava. Ruce.
Raz, dva, tři, čtyři.
A raz, dva, tři, čtyři.
A špička, špička, špička.
Dokončíme pohyb a ruce podél těla.
A úklon.
Nejdřív začnete nízko
a pak jdete výš a ještě výš a ještě…
Královská svatba je hlavním tématem závěrečných projektů
na řadě našich základních škol.
Výstupem je svatební blahopřání princi Charlesovi a princezně Dianě.
Toto vyrábějí ve škole v Southportu a je vskutku nápadité.
Ruku k dílu přiložili všichni, jen adresu raději napsala paní učitelka.
- Vaše Veličenstvo. - Dobré ráno.
Díky, Johne.
Její Veličenstvo má v paláci tři pobočníky.
Jeden z nich je zároveň zástupcem majordoma.
Vedle královnina pážete, nejvýše postaveného osobního sluhy,
jsou zde další tři kategorie pážat.
Pážata pro komnaty, pážata pro prezentační akce
a pážata pro provozní záležitosti.
A nyní přejděme ke komorným.
Za hezkého počasí přijede princ Charles k oltáři kočárem landauer z roku 1902,
v němž si následně lady Dianu odveze.
Kočár poprvé použil král Eduard VII,
královna v něm jezdí na setkání s hlavami států.
Za nepříznivého počasí ho nahradí skotský královský kočár…
Ano, madam?
Můžu mluvit s osobním tajemníkem prince z Walesu?
Vydržte, prosím.
Nikdo to nezvedá,
ale vyřídím panu Adeaneovi, že jste volala.
Díky.
Ano, madam?
Jaké číslo mám vytočit, když chci mluvit s královnou?
Vydržte, prosím.
Její Veličenstvo je na recepci, ale budu ji informovat.
Díky.
PACÍK
Kdysi dávno…
ale ne zas tak moc…
žila byla holčička jménem Emily.
Dobré ráno, madam. Další pošta.
A ta měla obchod.
To je on.
Nebyl to obyčejný obchod, nic se v něm neprodávalo.
Vidíte? Výloha je plná věcí, které kdysi někdo ztratil.
Princ z Walesu a já jsme vám neskonale vděční,
že jste se k nám dnes večer připojili
a že nás podporujete ve věci, jež je našim srdcím tak blízká.
Ochrana naší přírody je nesmírně důležitá.
Je to…
Moc máváš rukama. Moc gestikuluješ, když mluvíš.
Gesta ledacos vyzradí.
Prozradí nervozitu, rozrušení nebo vztek.
Takové věci si necháváme pro sebe. Člověk by neměl dávat emoce najevo.
Královna Mary byla známá tím, že svým dvorním dámám ruce svazovala,
aby jimi nemávaly jako pominuté.
Tak je to lepší.
Pokračuj.
Princ z Walesu a já jsme vám neskonale vděční,
že jste se k nám dnes večer připojili a že nás podporujete ve věci, jež…
nám oběma leží na srdci.
Obzvlášť princi z Walesu.
Už tři týdny se neozval.
Asi toho má moc.
Nezavolal ani jednou!
Chtěla jsem mluvit s královnou, ale nešlo to.
- Neposlal aspoň květiny? - Nic.
Píšou mi lidi z celého světa,
a člověk, kterého si budu brát, nepošle ani řádek.
A jak se máte vy?
Dobře. Penny si zabrala tvůj pokoj.
Je tady Peter.
Ten je tu pořád.
Bodejť, když je zabouchnutej do Virginie!
- Přestaň! - Moc se nám po tobě stýská!
- Madam. - Tady!
- Lady Di! - Tady, lady Di!
- Foto, prosím. - Rychlou fotku!
- Nechcete fotku? - Vítejte v Ménage à Trois.
Tady ji máme.
Děkuji za vzkaz.
Za málo. To bylo to nejmenší.
Když mi princ z Walesu řekl, že odjíždí na šest týdnů bez vás…
Můžu?
Povídám mu: „To od tebe není hezké, nechat okouzlující mladou snoubenku
v domě úplně samotnou.“
- Úplně samotnou v paláci. - Ano.
Ne v domě.
Tak princ z Walesu říká Buckinghamskému paláci.
Všichni mu tak říkají. „Dům.“
Díky.
Nepodávají tady hlavní chody, jen předkrmy a dezerty.
Nestyďte se objednat si pudink, víc tu stejně nedostanete.
Já si dám tu lahodnou kachnu a lanýžové ravioli, co jsem měla posledně.
A pak ten pomerančovo-čokoládový krém, o kterém se mi dodnes zdává.
Já si dám totéž.
Určitě?
Ráda plavu po proudu.
To se mu bude líbit.
Je děsně vybíravý a rigidní. Bude rád, když se podřídíte.
Čokoládová pěna s vanilkovým krémem a pomerančem.
- Krása! - Děkuji.
Díky.
Jednou jsem sem prince z Walesu vzala, aby taky vyzkoušel něco nového.
Nesnášel to tu.
Nesnášel.
Ani ne tak samotnou restauraci, interiér nebo lidi, ale…
nemohl jim odpustit, že mu odmítli přinést vejce na měkko.
Prosím?
Dává si ke všemu vejce na měkko.
To snad víte.
A nejí česnek.
A to jeho nové pravidlo, má kvůli němu hlad jako vlk.
Jaké nové pravidlo?
Obědové.
Čekala bych, že zrovna toho si všimnete ze všeho nejdřív, zlato.
Princ z Walesu neobědvá.
- Jako nikdy? - Když nemusí, tak ne.
A když už v rámci povinností musí,
má z toho špatnou náladu a fňuká, jak ho to nadýmá
a jak „z něj to zbytečné trávení vysává energii“.
Snažím se ho rozveselit, ale když ho zlobí bříško, ztrácí smysl pro humor.
Navezl ho do toho jeden jeho guru.
Nebo ne guru, ale víte, jak rád se obklopuje
zachmuřenými starci a náhradami za otce.
Nevím.
Drahoušku, vy vůbec nic nevíte.
Potřebujete lekci, jak na Freda.
Ne, díky.
Kdo je Fred?
To je moje přezdívka pro prince z Walesu. On mi říká Gladys.
Nevinný vtípek.
Jasně.
Každopádně jeden z jeho nudných přátel, pravděpodobně Laurens van der Post,
děsně nudný člověk, to si užijete,
mu namluvil, že je zdravé jíst jen dvakrát denně.
A jelikož by se Fred jen těžko loučil se snídaní
a večeře je moc důležitá, musel vyřadit oběd.
Když o tom mluvíte,
přes oběd jsme spolu asi nikdy nebyli, proto to nevím.
Popravdě spolu nejsme skoro vůbec.
To není pravda.
Je.
- Byli jste v Badmintonu. - Ano.
Pak na Verdiho Requiem v Albert Hall.
S babičkou.
- Která vás nespustila z očí. - Ani na vteřinu.
Pak víkend v Balmoralu, kde jste zabodovala.
Nejlepší uvedení v historii Balmoralu. Deset bodů.
A pak…
Highgrove?
Pane jo. Očividně vám říká úplně všechno.
Mluvím s ním téměř denně.
Co na něj říkáte?
Na jeho nový dům.
Na Highgrove?
Je krásný.
Viďte.
Ptal se mě, jak bych ho zařídila.
Vážně?
Ano, jsem v tom celkem dobrá.
A co jste mu řekla?
Že bych ho trochu oživila, zbavila ho té staromódnosti.
Přidala nějaké barvy, žlutou a broskvovou.
A taky zelenou, tu má rád.
A zelenou.
Zahradničíte?
- Ani ne. - Je vášnivý zahradník.
Ano, já vím.
Už řeší, jestli chce divokou, nebo kultivovanou zahradu.
Obě.
A užitkovou a se slunečními hodinami. Rybaříte?
Ne, ani ne.
- A co lov? - Ani omylem.
Jsem spíš městský typ.
Takže se vidíte spíš v Londýně než na venkově?
Proč se ptáte?
Jen tak.
Omlouvám se, ale na kafe už nezůstanu.
V tom případě to vezmu.
V žádném případě. Já jsem starší.
Prosím.
Tak každá svoje.
Dobrý nápad.
Ráda se podělím.
Je tady lady Spencerová. Ptá se, zda může počkat.
Děkuji. Jak vám mohu pomoci, madam?
Chci co nejdřív mluvit s princem z Walesu.
Není k zastižení.
Dostal jste instrukce, co máte říct?
„Až přijde moje nastávající, nějak se vymluvte“?
Jeho královská Výsost není k zastižení, protože je v letadle, na cestě domů.
- Myslela jsem, že přiletí až zítra. - Přiletí dnes.
Co je tohle?
To jsou nákresy.
Čeho?
Tuším, že je to náramek, který nechal princ z Walesu vyrobit.
Pro koho?
FRED & GLADYS
F & G
BLAHOPŘEJEME K VELKÉMU DNI
Ano, madam?
Musím mluvit s královnou. Musím s ní mluvit!
- Madam… - Neodbývejte mě.
Musím se za každou cenu sejít s královnou.
Ta svatba nesmí proběhnout.
Bude to katastrofa pro všechny.
Její Veličenstvo není k zastižení…
Do Highgrove.
- Vaše Výsosti. - Děkuji vám.
- Je tamhle. - Dobře.
Jak to šlo v Gloucestershiru?
Proč se ptáš?
Muselo to být hodně důležité, když jsi tam jel rovnou z letiště.
Bylo. Tak už to chodí.
Gladys.
Ona ti to řekla.
Viděla jsem ten náramek.
Nechal jsem ho vyrobit na rozloučenou.
Na památku.
Jel jsem tam ze dvou důvodů.
Abych řekl Camille do očí,
že je konec.
Konec.
A vyzvednout tohle.
Otevři to.
Pečetní prsten.
Insignie prince z Walesu.
Pro princeznu z Walesu.
Můžeme začít s nácvikem?
Manželství je posvátný svazek, ustanovený samotným Bohem,
a tudíž by neměl být nikým znevažován,
nemělo by se do něj vstupovat ukvapeně, svévolně a bez rozmyslu,
nýbrž se zbožnou úctou, rozvahou, prozíravostí a bázní Boží.
Charlesi Philipe Arthure Georgi,
berete si zde přítomnou ženu za svou manželku?
- A tak dále. - Ano.
Jaký byl nácvik?
Mně s maminkou se líbil.
Margaret ne.
Charles miluje někoho jiného.
Kolikrát ještě…
bude tahle rodina opakovat stejnou chybu?
Zakazuje sňatky,
co mají být povoleny.
Nařizuje ty, co povoleny být nemají.
A pokaždé na to škaredě doplatí.
Vezme si Dianu.
Ale pořád miluje tu druhou.
Teď budu mluvit jako chlap.
Čím bude Diana starší,
tím bude sebevědomější
a uzraje do krásy.
Tomu věř.
A Charles se do ní o to víc zamiluje.
A všechno bude v pořádku.
A do té doby
to bude hrát na obě strany?
Tak to prostě funguje.
Vždy to tak fungovalo.
To je šílené.
Ještě to můžeme zastavit.
Než do toho praští.
Ne kvůli monarchii.
Kvůli nim. Vždyť jsou to lidské bytosti.
Musíme to hned zastavit.
Mami?
Když byla tvoje prababička, královna Mary, krásná mladá princezna,
chystala si vzít svého vysněného prince.
On ale onemocněl a zemřel dřív, než stanuli před oltářem.
Udělala dojem, a tak ji dali dohromady s jeho mladším bratrem.
Háček byl v tom, že mladší bratr nebyl ten vysněný.
Byl to plachý ňouma. Nic k sobě necítili, natož aby se milovali.
Manželství ale muselo fungovat, a tak byli vyzváni,
aby se soustředili na vyšší cíle.
Na povinnosti.
Pracovali a pracovali.
A z té práce vzešlo malé semínko.
Semínko úcty a respektu,
z nějž vyrostla květina, kterou nakonec mohli nazvat láskou.
Byli spolu 42 let.
Stabilizovali rozvrácenou zemi
a posílili pozici Koruny,
zatímco v Evropě padala jedna monarchie za druhou.
Nejsem zrovna nejintuitivnější matka,
ale poznám, když je moje dítě nešťastné.
Možná se teď cítíš hodně mizerně,
sžírají tě pochybnosti,
ale když budeš následovat prababiččina příkladu,
láska a štěstí se jednou určitě dostaví.
Zásadní otázka dnešního dne, kromě „Jaké bude mít šaty?“,
je „Jaké bude počasí?“
Prozraď detailní předpověď, Jacku.
Jak bude, až se pojede z paláce do katedrály sv. Pavla?
Myslím, že to slunce mluví za vše, Johne.
Ano, slunce svítí na dav,
který je připraven vítat všechno, co se hýbe,
a který se každou minutou rozrůstá.
Noční vlaky a autobusy svážejí k paláci tisíce lidí ze všech koutů země.
Spousta lidí se přišla podívat i na včerejší ohňostroj.
Z Hyde Parku se pak přesunuli k paláci, aby si zabrali dobrý flek.
A pomalu se blíží chvíle,
kdy princ Charles a pak i princezna Diana vyjedou ke katedrále,
na místo, k němuž dnes upíná zrak celý svět.
Belgický král s královnou,
norský král s korunním princem a princeznou,
dánská královna, princ dánský,
švédský král s královnou, královna a princ z Nizozemska,
velkovévoda lucemburský s chotí, lichtenštejnský princ a princezna
a monacká princezna.
Při dalším záběru na kočár se pokusíme nakouknout dovnitř a zjistit,
jak že ty svatební šaty vypadají.
Děkuji.
Toto je ta látka, z níž jsou utkány pohádky.
Svatební den prince a princezny.
Tady pohádky většinou končívají.
S prostým dovětkem: „A žili spolu šťastně až do smrti.“
V pohádkách představuje sňatek jakési zklidnění,
završení romantických námluv.
Manžel a manželka pak plní svůj svatební slib,
milují a ctí jeden druhého,
společně sdílejí své strasti i radosti,
zdary i nezdary,
a oba se s postupem času proměňují.
Naše víra nevnímá svatební den jako cílovou stanici,
nýbrž jako moment, kdy dobrodružství teprve začíná.
NA PAMÁTKU KAREN SMITHOVÉ 1968–2020
Překlad titulků: Irena Křiváková