EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Tänk på vinden, sir.
Lite till vänster.
Justera siktet till 90 meter.
Nu osäkrar vi geväret…
…och trycker av skottet.
Är den död?
Nej.
Ni träffade, men nu försvinner han iväg skadad.
-Då följer vi efter. -Nej.
Ser ni den lilla strömmen?
Det är gränsen mellan våra och våra grannars ägor.
Och den går vi aldrig över.
-God morgon. -God morgon.
Premiärministern och mr Thatcher väntas kl. 15.00 imorgon.
Tack.
-Vad ni är uppspelta. -God morgon.
-God morgon.
-Vill du berätta?
Gör det du. Du spricker ju av iver.
Vår viltvårdare fick ett samtal från grannarna.
En av deras betalande gäster…
En japan, tydligen.
…skadesköt en ståtlig kronhjort,
som försvann in på vår mark och måste…
Måste avlivas för att inte lida.
-Vill du berätta? -Kom till saken, då.
Hur som helst…
En 14-taggare, tydligen.
-Fjorton. -Är det sant?
Därav uppspeltheten och alla inställda planer. Alla vill ut idag.
-Vi har förpliktelser. -Inte nu längre.
-Jag har ställt in allt. -Va?
Kom igen.
Ingen har skjutit nåt så stort här sen…
Han borde få konkurrens.
-Nån som överglänser honom. -En rival.
Nån som blänger på honom.
Men vems namn ska pryda plakatet?
-Mitt. -Mitt.
-Nej, mitt. Utan tvekan. -Inte ditt i alla fall.
-Mitt. -Sluta!
Mitt.
-Tack för att ni följde med. -Det var underbart. Jag älskar Verdi.
Han är så romantisk.
Ja. Men om man bara ser till det,
förminskar man hans eftermäle och politiska inflytande.
Hans musik var central för Italiens enande.
Oj. Är det sant?
-Har ni fullt upp i sommar? -Nej, jag blir kvar i London.
Jag är pinsamt tillgänglig.
Jag ska till Zimbabwe i några veckor och sen till Skottland.
Men vi kanske kan ses igen i höst.
-Ni vill inte det. -Jo, men det är så långt dit.
-Tiden går fort. -Nej.
Den kommer att maska sig fram. Men den som väntar på nåt gott…
Ert förkläde tillåter inte mer.
Hon gör som ni säger.
Mormor är hemskt snobbig.
God kväll.
-Var det mycket stelt? -Ja.
-Som en gentleman. -Som en prins.
Ursäkta. Som en prins.
Jag tänkte att vi kunde börja med den kommande budgeten,
som finansministern och jag nu har fått möjlighet att diskutera.
Med tanke på det stora behovet
att få bukt med inflationen och den offentliga sektorns skulder,
ska regeringen sjösätta nåt som Geoffrey kallar
den djärvaste och mest omfattande
finansiella omstrukturering som landet nånsin varit med om.
Allvarligt, Margaret…
Nedskärningar med fyra miljarder?
Stränga utgiftstak för myndigheter,
avskaffandet av 25-procentsskatten…
Det är ingen omstrukturering.
-Det är en massaker. -Du går för fort fram.
Ja, för att det är bråttom.
-Alla med erfarenhet… -Och sunt förnuft.
…inser att nedskärningar inom den offentliga sektorn och industrin
leder till massarbetslöshet…
Social oro.
-Det går emot allt vi står för. -Instämmer.
Påminn mig.
Vad är det vi står för?
Vi är det konservativa partiet.
Vi står för konservatism, försiktighet.
Stabilitet.
Återhållsamhet.
Tack, mina herrar. Premiärministern.
Det är det vi prioriterar,
inte fullskaliga omstruktureringar av staten och dess institutioner.
Det är förhastat och omdömeslöst
och såväl folket som partiet kan vända sig mot dig.
Dina kollegor, vi, kan vända oss mot dig.
Var stilla så, tack.
Tre, två, ett…
Tack.
De är så nedlåtande och förmanande.
-Godsägare och magnater… -Överklasslymlar.
Och deras idéer,
deras lösningar för landets problem
är så fantasilösa, försiktiga och…
…trista.
På tal om trist så ska det bli regn på Balmoral.
Ingen golf för mig, alltså.
Min far brukade predika.
"Gud behöver inga veka hjärtan som ambassadörer."
De är veka,
och jag borde ha sparkat ut dem när jag hade chansen.
Malcolm Muggeridge ringde mig i morse och varnade mig för testerna.
"Vilka tester?" frågade jag.
"De ökända Balmoral-testerna", sa han.
Kungafamiljen utsätter tydligen rutinmässigt besökarna
för hemliga tester för att avgöra vilka som går att tolerera.
Överklass eller inte, en del av gänget eller inte.
De är tydligen helt skoningslösa.
Premiärministern.
-Välkommen. -Ja.
-Mr Thatcher. -God dag.
Hennes Majestät ber om ursäkt för att hon inte möter er,
men hela familjen är ute och jagar.
Ja, det här rummet blir bra. Tack.
Båda är till er, frun.
Jaha…
Tack så mycket.
Det är engelska sedlar, men de går att använda i Skottland.
Man brukar lämna dricks i slutet av vistelsen, sir.
Instruktioner finns i mappen på bordet.
Ta den ändå. Jag säger inget.
Nej, vänta. Jag vill göra det själv, särskilt för min man.
-Ursäkta. -Tack.
Hon packade upp din väska.
Vad tänkte hon på? Det ska hustrun göra.
Och två sovrum.
Ja. Det är så konstigt.
Får vi sova i samma säng?
Jag ska titta i instruktionerna.
Och vad är det kl. 18.00? En drink eller middag?
Vem vet?
-Vad ska jag ha på mig? -Vem bryr sig?
Jag gör det. Alla hus har regler,
och hur man är klädd är avgörande på såna här ställen.
På planet pratade du om tester.
-Du hörde alltså på. -Det är klart att jag gjorde.
Måste jag se på dig för att visa att jag lyssnar?
-Det vore trevligt. -Jag har inte tid med sånt.
Att oroa sig ger säkert underkänt på testerna.
Kl. 18.00 är det drinkar före maten.
På middagen är det smoking, alltså även före.
Jag ser att frun inte har friluftsskor med sig.
Det stämmer.
Vilken märklig sak att säga.
Fick nån syn på honom?
-Anne såg honom vid Connachcraig. -Kunde du skjuta?
-Inte du heller? -Nej. De, då?
Det är tidigt på säsongen. Brunsten har knappt börjat.
Den är säkert brunstig.
Hoppas att du får en chans till.
Vi tar honom imorgon.
Nu blir det gott med te.
Jaha…
-Och nu, då? -Jag hörde nåt.
Jag tror att…
-Där inne? -Ja.
Vad gör de?
Jisses.
Premiärministern. Vad trevligt.
Ers Majestät.
Redan klädd för middagen. Så förutseende.
-Då äter vi tidigt. -Var inte löjlig.
Klockan är 18.
Be köket servera om 45 minuter.
Men det är tedags.
Duktig pojke.
Ers Majestät.
-God kväll. -God kväll.
Ers Kungliga Höghet.
Tror du att de kommer ner på lunch i pyjamas imorgon?
Det testet kuggade vi nog på.
God kväll. Frun ska sitta näst längst bort till höger,
och herrn till vänster…
Jag kan svära på att jag hörde honom.
-Ropade du? -Jag försökte.
Du gör det bättre, Mark.
-Det låter hemskt. -Högre.
Hörde jag nåt om att den synts till på västra stranden?
Löjligt.
-Varför det? -Lågland. Det är för öppet.
Nej, på topparna och kammarna. Det är där han är.
-Jaha. -Eller hur?
…brottsligt att döda ett friskt avelsdjur.
Men betalande gäster vill ha troféer och är beredda att betala stora summor.
-Grannarna är giriga och tar emot dem. -Jag förstår dem.
-Det handlar om affärer. -Nej, det gör det inte.
Det handlar om viltvård. Men folk förstår inte det. Ren okunskap.
Vad sägs om sällskapslekar efter middagen?
Ibble-dibble fem med en dibble-ibble
utmanar ibble-dibble fyra med två dibble-ibble.
Så bra har det aldrig gått förut.
Ibble-dibble fyra med två dibble-ibble
utmanar ibble-dibble sju med en, två, tre, fyra…
…åtta dibble-ibble!
-Dibble-bibble sju… -Nej, du sa "bibble"!
Åh, nej!
-Margot, visa mormor hur det ska gå till. -Hej och hå, ner med nazisterna!
Ibble-dibble tre med två dibble-ibble
utmanar…
…ibble-dibble ett
helt utan dibble-ibble.
-Det är ni igen. -Lycka till.
Jaha.
Tack.
Ibble-dibble ett…
…helt utan dibble-ibble…
…utmanar…
…ibble-dibble…
…tio…
…med…
…sex dibble-ibble.
-Bra där. -Blev det rätt?
Ja. Mycket bra.
Skickar ni den här?
Bra där.
-Vad höll hon på med? -Ja, hon var hopplös.
Men jag vill inte döma ut henne så fort.
-Hon var nog bara nervös. -För vadå?
För situationen hon befann sig i.
Vi lekte sällskapslekar och hade roligt.
-Det kanske inte roade henne. -Eller så kan hon inte roa sig.
Inte ens om livet stod på spel.
Jag förbarmade mig och bjöd med henne på jakten imorgon.
Lycka till med det!
God natt.
Jisses, du ska väl inte jobba nu?
Vad har jag för val? Jag har slösat bort hela kvällen.
Äsch! Vi hade bara lite roligt.
Och vad värre är
bad drottningen mig göra dem sällskap på jakten imorgon.
Skratta du, men det betyder att jag måste jobba nu.
Visst. Då går jag och lägger mig i det andra rummet.
Du skulle bara våga!
Vi vill inte lägga oss till med överklassvanor.
Om man sover isär växer man isär.
-Det är bara en natt. -Det är så man får dåliga vanor.
Du kan stanna här och…
-Det ligger en bok på nattduksbordet. -Som du vill, min kära.
Jag insåg inte att…
Jaktminnen från Balmoral Castle.
-Du kan läsa medan jag gör det här. -Jag kan inte bärga mig.
"Femte september 1848.
Ett brev från prins Albert till Marie, änkehertiginnan av Sachsen-Coburg.
Det har regnat oupphörligen sen vi anlände,
men det har inte hindrat en stygging som mig
från att lägga hela veckan på att jaga de sagolika hjortarna."
Stanna.
Hennes insats igår var ganska dålig.
Ja, jag kör nog tillbaka honom senast till lunch.
Jag sätter emot. Vågar du satsa pengar på det?
Herregud!
Säg inget.
Premiärministern.
Vilken underbar morgon.
Ska vi åka? Vi tar den här.
Tack, John.
Kom, gubben.
Vad roligt att ni följer med.
-Tänk att ni är friluftskvinna. -Det är jag inte.
Vi är jaktgalningar allihop.
Jag jagade ofta med min far, kung Georg.
-Han lärde mig allt. -Min far lärde mig mycket också.
Vad brukade ni göra?
Arbeta.
Arbetet var vår lek.
Jag arbetade med honom i butiken.
Som ålderman tog han med mig överallt.
Jag såg på när han skrev sina tal
och lyssnade när han repeterade och höll dem.
Det var mitt politiska dop.
-Vad fint för er båda. -Ja.
Om ni inte vill bryta fotlederna borde ni överväga att byta skor.
-Vad har ni för storlek? -38.
Vad praktiskt. Jag också.
När man jagar
måste man smälta in i naturen för att kunna överraska bytet.
Försök att inte klä er i klarblått nästa gång.
Hjorten kan se er.
Eller bära parfym.
Då känner han doften.
Och nu kan han höra er.
Jag kan åka och byta om.
Vilken bra idé. Ni kanske hinner tillbaka till lunch.
Jag ska skynda mig.
Drottningen.
Mary.
Jag kör ut och äter lunch med dem.
Vet vi var de är?
Jag tror att de pratade om Loch Muicks strand.
Ja.
Nej.
Vad gör ni?
Ers Kungliga Höghet.
Skulle inte ni åka ut och jaga?
-Jo, men er syster… -Kalla henne inte det. Säg "drottningen".
Hon är drottningen, inte min syster.
Och ingen sitter i den där stolen.
-Jag ber om ursäkt. -Säg inte så heller. Säg: "Va?"
Att be om ursäkt är desperation. Det är lumpet.
Den där stolen…
Ingen sitter i den.
Den är drottning Victorias.
Dessutom är det en röd dag.
Visserligen, men det är svårt
att ta ledigt när det är så illa ställt med landet.
Det har det varit förr, och det är säkert inte sista gången.
Med lite erfarenhet lär man sig
att ibland är det enda vettiga att ta lite ledigt.
Ledighet passar mig inte.
Det ger mig inget nöje.
Det kanske kan ge er nåt ännu viktigare.
Perspektiv.
God kväll, Ers Kungliga Höghet.
-Kan du inte komma hit över helgen? -Det finns ingen plats för mig där.
-Och jag har annat för mig. -Vadå?
Vad är viktigare än en inbjudan från tronarvingen?
Att vara mamma.
Och maka.
-Det har inte hindrat dig förut. -Ge dig.
Det är ju sant.
Hitta en ung kvinna som kan vara där du vill när du vill
och som kan ge upp sitt liv för dig.
Som din nya.
-Diana Spencer? -Hon kan nog duga.
Säg inte så.
Säg hellre hur svartsjuk du är.
Visst, men…
…det hjälper knappast.
Med tanke på situationen. Och det som krävs av dig.
Jag menar allvar. Ring henne.
Vad ska jag säga, då?
"Jag tänker på dig hela tiden.
Jag står inte ut med att vänta ända till i höst.
Tror du att du kan släppa allt och komma till Skottland redan nu?"
Ledamöter i mrs Thatchers kabinett har uttryckt oro
över den kraftigt ökande arbetslösheten.
Facken skyller ökningen på vidmakthållandet
av omfattande nedskärningar.
Situationen är verkligen oroande.
Den mest inkompetenta och radikala Labour-oppositionen
är oss hack i häl när de borde vara ordentligt distanserade.
Ingen kan tvivla på styrkan i premiärministerns övertygelse.
Men vi behöver en mer erfaren ledare som delar våra värderingar.
Risken är
att vi har en premiärminister vars orutin
och ovilja att se att åtgärderna inte fungerar
kan leda oss ner i avgrunden.
Många i kabinettet frågar sig om det inte är dags för en förändring.
Francis Pym, som är skeptisk till mrs Thatchers finanspolitik…
Nästa man på tur är Mark Watson från Jedburgh.
Han har rekordet i hammarkast här i Braemar.
Han måste slå Francis Stewart från Fort William.
Han har varit skadad, men lyckades kasta…
Vad gör jag här?
Mil från Westminster, mil från verkligheten
och slösar bort tid i…
Ett halvskotskt, halvgermanskt fantasiland?
Precis.
Här har vi vår egen Gary McNeill…
Nu ska vi se.
Hertigen av Edinburgh ska räcka över årets haggis till den unga…
Jag har svårt att se några försonande drag alls i dem.
Kom ihåg att den måste vara ätlig…
De är varken sofistikerade, bildade,
eleganta eller nåt att se upp till. De är bara…
Buffliga, snobbiga och ohövliga?
Just så, DT.
Precis som de nedlåtande översittarna i mitt eget kabinett.
Alla tillhör en viss klass, som du ser.
Men om vi ska få landet på rätt köl
måste vi förändra det fundamentalt.
Såväl toppen som botten.
Ja, ställ den där. Tack så mycket.
-Vad har hänt? -En kris, tydligen.
Livet i Storbritannien efter kriget har varit en enda lång, smärtsam kris.
Men hur illa det än har varit har de andra premiärministrarna stannat.
Vi kunde knappt bli av med dem.
Varför har hon så bråttom härifrån?
Vi kanske inte var så vänliga.
Vad menar du? Jag var jättevänlig. Jag överöste dem med vänlighet.
Vem är det?
Lady Fermoy är redan här.
Hej, mormor.
Jag hoppas att du vet vilken tur du har som har blivit hitbjuden.
Det är en unik möjlighet
och mycket står på spel för vår familj.
Det är bara en helg.
Den viktigaste helgen i ditt liv.
Prinsen av Wales ska ta med mig ut och fiska.
Då kanske jag kan få nåt annat än en förkylning på kroken.
Jag hänger inte med. Är hon en vän eller en flickvän?
Det beror nog på.
Han bjöd hit henne för att se om hon är bu…
…eller bä.
Jag förstod att det var fel.
Jag har ingen tur med vapen heller.
God morgon. Halv sex.
Hans Kungliga Höghet hertigen av Edinburgh har bett er följa med och jaga.
Jisses.
-Okej. -Behöver ni nåt?
Som vadå?
Jag tänkte att ni kanske saknar friluftsskor…
Det är det enda jag har.
Ursäkta den tidiga väckningen,
men det finns en anledning.
Alla är uppspelta över det.
Hjorten, ja. Alla pratade om det på middagen.
Det var inte den jag menade.
Jag menade er.
Jag tänkte att vi kunde lära känna varann.
-Är det inte för blött? -Nej, jag gillar det.
Så lite lera gör inget?
Ju mer, desto bättre. Jag trivs på landet.
Vad bra.
Jag antar att jag måste ha sett er på Sandringham under uppväxten,
-när ni bodde i stugan där. -Ja, sir.
Var bor ni nu?
I Earl's Court i London. Jag delar lägenhet med tre vänner.
-Jag är den barska värdinnan. -Är ni barsk?
-Jag vill ha det rent och prydligt. -Jag också.
Är det efter armén?
Flottan, och jag ställer frågorna.
Ursäkta.
Är det vad ni gör med er tid? Är värdinna?
Nej, sir. Jag jobbar som städerska åt min syster.
-Jaha. Det är ett viktigt arbete. -Ja.
-Får ni bra betalt? -Ett pund i timmen.
Ursäkta, jag vet inte vad städerskor brukar tjäna.
Det är en bra lön. Bara de bästa städerskorna får det.
-Jaså? -Nej!
Det är rena rånet. Varför gör jag det ens?
Ni kanske tycker om att städa.
Ja, det gör jag faktiskt.
Och att stryka. Gud, är det tragiskt?
Nej, det gör er intressant. Jag pratar gärna mer.
-Sir. -Vad?
-Titta. -Ja.
Duktigt.
-Ska vi inte gå närmare? -Nej.
Då går vi miste om tillfället.
Vi får bara enda chans.
Kommer vinden från höger?
Vänster, sir.
-Va? -Titta på molnen.
Den virvlar runt.
Nej, från höger är det.
Nej, från vänster.
Bra skjutet, sir.
Var det från vänster?
Jo, det har han!
Titta.
Jisses.
Vi hittade honom.
-De har tagit honom. -Bra gjort.
Det är en skönhet.
Det var Dianas förtjänst.
Nej, inte alls.
Det var du som såg honom, inte jag.
Men ni sköt honom. Det var inget enkelt skott.
-Nej. -Det var lysande.
Ska vi ta oss en närmare titt?
Vi gick i fyra timmar.
-Fyra? -Ja.
-Och ett enda skott? -Ja…
Tack för att du kom.
-Har det varit hemskt? -Nej, himmelskt.
Det har ingen sagt efter första besöket här.
Men så är det.
-Blev du inte avskräckt? -Min familj är likadan.
Alla nya pressas för att de ska avslöja sig.
-Jag får rapporterna imorgon. -Säg till om jag blev godkänd.
Det blev du säkert.
Med beröm.
Du har klarat det bra.
Tack.
Jaha…
Hur går det?
-Det vill du inte veta. -Jo, faktiskt.
Berätta.
Hon gjorde succé.
Ingen i Balmorals historia har nånsin klarat testet med sån glans.
Där ser man.
Hela den hemska politbyrån var begeistrad.
Anne, pappa,
Margot,
mamma, mormor…
Ers Kungliga Höghet, hertigen av Edinburgh vill träffa er.
Sen kallades jag till pappa i upphängningsrummet.
Han var helt omedveten om den groteska symboliken,
men det kunde lika gärna varit jag som hängde där.
Ville du träffa mig?
Den där Diana Spencer.
Ja?
Han var väldigt tydlig med vad familjen anser.
De vill att vi gifter oss.
-Jisses. -Ja.
Hon gjorde verkligen succé.
Det var bara en tidsfråga.
Klart att den rätta dyker upp.
Men är hon verkligen det?
Är det nån som frågar sig det?
Hon är ett barn.
Premiärministern, Ers Majestät.
Ers Majestät.
-Hade ni en trevlig ledighet? -Mycket.
Skottland är underbart på sommaren.
Jag förstår mig inte riktigt på de som inte trivs på Balmoral.
En del gör inte det.
De blir förvillade av vädret och traditionerna.
De ser jakten som grym snarare än nödvändig.
Det har jagats en del här också.
-Ni har ett nytt kabinett. -Ja.
Många äldre ministrar gallrades ut.
Ja, men åldern var inte den avgörande faktorn.
-Utan? -Deras bakgrund, huvudsakligen,
och bristen på karaktär
som följer på deras privilegierade tillvaro.
Man saknar inte alltid karaktär för att man är privilegierad.
Och det är farligt att skapa sig fiender till höger och vänster.
-Inte om man är bekväm med att ha fiender. -Är ni det?
Utan tvekan.
Jag hämtar inspiration från chartistpoeten Charles Mackay.
"Har ni alltså inga fiender?
Det är då inget att skryta med.
Den som likt de djärva Har deltagit i pliktens strid,
Måste ha fått fiender! Har man inga,
Har man heller inte åstadkommit något.
Man har inte röjt en förrädare,
Inte heller avslöjat någons lögner.
Man har aldrig rättat till ett fel,
Utan enkom varit en ynkrygg."
God kväll. Nu vet vi. Tre kabinettministrar har fått gå.
Kabinettet förändras, och många därtill har fått en högre
eller en lägre befattning.
Mrs Thatcher har onekligen stuvat om i kabinettet.
Strax ska vi titta på…
Ior.
-Jag ville höra hur det är. -Jag klarar mig.
Kan du inte göra mer än klara dig nån gång?
Halva landet deltog i urvalsprocessen,
men hon är perfekt vad gäller ålder, utseende och härkomst.
Eller ser du brister i perfektionen också?
Nej.
Hon är…
…helt klart vacker.
Och benen sen.
Kossa.
Och passande.
Då så.
-Jag önskar att jag hade mer tid. -Till vadå?
Att lära känna henne. Vi känner knappt varann.
-Det hinns med sen. -Alla säger det.
"Det hinns med sen. Gör slag i saken."
Jag instämmer.
Vad säger du-vet-vem?
Deprimerande nog är hon positiv.
Självklart. Alla är positiva till det, för alla förstår
att det är dags att stänga den dörren.
Vi måste lägga Parker Bowles-såpan bakom oss.
Allihop.
För gott.
Ja.
Nämen, var det ett leende?
Snart, så.
Streta inte emot. Hon är perfekt.
Hon tog till och med hjorten!
Det är skrivet i stjärnorna.
Undertexter: Love Waurio