EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Gina! Gina! Ella!
-Gina! Carina! Ella! -Gina! Carina! Ella!
Gina! Carina!
Gina! Carina! Ella! Ella!
Hallå, Winston.
-Hör du mig? -Klart och tydligt.
Nu testar vi.
-Testar nu. -Testar fem, fyra, tre, två, ett.
Mamma.
Jag vill prata med dig en sista gång. Och bönfalla dig att inte göra det här.
Jag vill tala till folket. Det är min rättighet.
-Du har förverkat den rättigheten. -Jag har en del att säga.
I vilken egenskap? Du är inte längre deras kung.
-Som privatperson. -Ingen vill lyssna på en privatperson.
Pressen står på min sida.
Det bästa vore om du tog farväl-
-i all tysthet och försvann in i natten.
Och aldrig kom tillbaka?
-Det sa jag inte. -Men du tänkte det.
Erkänn.
Elizabeth! Margaret! Kom in!
Det här är Windsor Castle.
Här följer ett viktigt meddelande från hertigen av Windsor.
För några dagar sedan utförde jag min sista plikt-
-som kung och kejsare.
Och nu när jag är efterträdd av min bror, hertigen av York...
...måste mina första ord bli att svära min trohet till honom.
Det gör jag av hela mitt hjärta.
-Kom, flickor. -Ni vet varför jag har avsagt mig tronen.
Jag har funnit det omöjligt att bära det tunga ansvaret-
-och utföra mina plikter som kung-
-som jag skulle vilja göra det-
-utan hjälp och stöd av kvinnan jag älskar.
Beslutet underlättades av vetskapen-
-att min bror har en ojämförbar välsignelse...
-Kom in. -...som delas av så många av er-
-men inte av mig:
Ett lyckligt hem med hans fru och barn.
Och nu har vi alla en ny kung.
Jag önskar honom och er, hans folk, lycka och välgång...
...av hela mitt hjärta.
Gud välsigne er alla.
Gud bevare kungen.
Nu räcker det, Charles.
-Lycka till, älskling. -Tack.
Och tack för allt det här. Det är jättefint.
Det är mitt första riktiga hem.
-Tommy. Du letade upp mig. -I viss mån.
Kan vi titta på kabinettets skrivelser efter ert möte med Deras Majestät?
-Ni har tid i 20 minuter. -För skrivelserna?
Nej, 20 minuter med Deras Majestäter och sedan direkt till skrivelserna.
Och sedan?
Det blir lättare när allt lugnar ner sig-
-och när slottet blir er residens.
Han har precis kommit till Southampton.
-Ensam? -Det tror vi.
Alltid något.
Några ändringar inför begravningen.
Vi tänkte att hertigen av Windsor-
-skulle sitta med hertigarna av Gloucester, Kent och Edinburgh.
Det är på raden bakom mig.
Vi skulle kunna placera honom några rader längre bak.
Kanske på trappan utanför kapellet?
Förlåt. Han är ju din son.
En son som avsade sig tronen och tog livet av min andre son.
Kan han inte sitta där, nära premiärministern?
-Tack. -Gnällspik.
-Va? -Det är det han kallar Winston.
Han och hans fru har elaka smeknamn på oss alla.
-Jag kan säga ditt, om du frågar snällt. -Nej, tack.
Shirley Temple.
Allt är klart, sir.
Det är sannerligen en ledsam ankomst till mitt land.
Jag har korsat Atlanten för att närvara på min brors begravning-
-och för att trösta Hennes Majestät, drottning Mary.
Mina tankar är hos den nyblivna änkan drottningmodern-
-och hennes två döttrar i deras sorg.
Tack.
-Titta! -Det räcker.
Hans Kungliga Höghet, hertigen av Windsor, Ers Majestät.
Kära mamma.
Stackars Bertie.
Så ung.
Man kan bara vara tacksam för alla de år man hade honom.
Så omtänksam och ömsint.
En ängel mot sin mor, fru och barn.
Jag tror faktiskt att han aldrig tänkte på sig själv.
Han var verkligen den perfekte sonen.
Det måste vara mycket svårt för dig.
Du har funnits i våra tankar och böner.
Våra? Du ska nog inte nämna hennes namn de närmaste dagarna.
-Jag nämnde inget namn. -Din antydan räckte.
Det är ett råd från din mor-
-om du vill behålla någon respekt eller ömhet alls.
KUNGEN
-Jag hade hoppats att det kunde vänta. -Tyvärr inte, frun.
Jag förstår. Ska vi?
Det översta bladet är en förteckning över innehållet i lådan.
I det här fallet har vi en konferens först.
-Ska vi börja med den? -Ja.
-Han är här. -Han är här.
Ingen brådska. Det tar honom en timme att komma till dörren.
Sedan tar det en timme att komma igenom den.
Glöm inte det vi diskuterade. Att barnen behåller mitt efternamn-
-och att vi bor kvar i Clarence House.
-Båda är viktiga. -Jag vet.
-Och var inte nervös. -Det är jag inte.
Du ser nervös ut.
Var bestämd. Han är Winston Churchill, men kom ihåg vem du är.
-Ingen alls. -Englands drottning.
Premiärministern, Ers Majestät.
Ers Majestät.
Jag såg fram emot varje tisdag och mina audienser med er...
...kära pappa.
Hans Majestät var en hjälte...
...för mig och för hela sitt folk.
Tack.
Sitt ner, premiärministern.
Jag har beställt te.
-Eller något starkare? -Kära nån. Har ingen förklarat?
Monarken erbjuder aldrig premiärministern...
...förfriskningar, eller en stol. Rutinen som er farfars farmor införde-
-var att vi skulle stå upp som kronrådsmedlemmar.
Att slösa bort tid är en förfärlig synd.
Och en sak har jag lärt mig:
Det finns inget problem som är så komplicerat-
-att det inte går att lösa på 20 minuter. Så...
Ska vi sätta i gång?
Hon talar med premiärministern nu. Jag påpekade hur viktigt det var-
-att hon och barnen tar ditt namn.
Det är ditt namn med. Det är det namn jag gav dig.
Att göra Mountbatten till kungahusets namn-
-och låta din förstfödde son, Charles, bli den första Mountbatten-kungen...
Det vore ingen dålig prestation, eller hur?
-Nu vill jag diskutera er kröning. -Ja.
Jag har ett datum som kabinettet har godkänt.
-På sommaren, hoppas jag? -Ja. Nästa år.
Nästa år? Varför ska vi vänta?
Helt och hållet för er skull.
En lång period mellan tronbestigning och kröning-
-var värdefullt för er far. -Han väntade i fem månader.
Ni föreslår sexton månader innan jag kröns.
Ja.
Det skulle ta flera veckor att läsa...
-Tack för drinken. -Tack så mycket, Jock.
-Sir. -Sir.
Utrikesministeriet först. Vi överraskar Anthony.
-Och? -Inget.
Vi pratade om att sluta ransonera socker, smör och kött-
-situationen i Korea och mitt kröningsdatum.
-Jag fick knappt en syl i vädret. -Man måste avbryta honom.
Nej, inte under en privat audiens.
-Hann du ta upp mina frågor? -Jag ska, när det blir tillfälle.
Varför gör han så? Varför vill han försena min kröning?
Vad pratar du om? Va? Elizabeth!
Jag inser att vi har haft våra meningsskiljaktigheter.
Om ni tillåter?
Men just nu kan vi väl bara tänka på det som vi har gemensamt?
Du har förlorat en make... och en far. Jag har förlorat en bror.
Låt oss vara enade i sorgen, på lika villkor.
Det var ju någon vi alla älskade.
Jag stannar några dagar efter begravningen-
-innan jag återvänder till New York.
Kanske vi kunde träffas? Äta lunch eller ta en promenad.
Det vore trevligt.
Eders Majestäter.
-Vi måste gå, flickor. -Redan?
Ja, till Westminster Hall. För att se pappa.
Man vet aldrig när man är accepterad-
-men när man inte är det så råder det ingen tvekan.
Varför kan du inte vara trevlig mot honom och låta allt vara glömt?
Det är 16 år sedan han abdikerade. Han stod pappa nära.
Han är ett monster! Ansvaret som kung tog livet av er far.
Jag kan aldrig förlåta hans själviskhet när han gav honom den bördan.
Han har inte gjort någonting för familjen.
Och låt er inte luras av hans inställsamhet.
Han är bara ute efter pengar-
-för att hans frånskilda slampa ska kunna behålla sin livsstil.
Men jag har talat med advokaterna och vi har en överraskning åt dem.
Min älskade Peaches...
De säger att helvetet är ett inferno.
Vilket mulet, fruset helvete vi båda flydde från i England.
Och min familj består av monster med is i ådrorna.
Så kalla och sammanbitna.
Så rultiga och alldagliga.
Så glädjelösa och kärlekslösa.
Så som Cookie såg ner på mig med sin potatisnäsa.
Jag fick nästan lust att skjuta henne.
Och Shirley Temple, som skulle kunna tysta sin mor nu, kan inte tänka själv.
Men jag var trevlig, eftersom jag följer ditt råd.
Att hålla mig väl med dem, att hålla kvar en fot innanför dörren...
...och se vad vi kan få ut av den här eländiga cirkusen.
Kanske rentav en ökning av underhållet, vem vet?
Det är den enda hämnd jag kommer på för att du inte blev bjuden.
Att ta deras pengar.
Jag tänker ständigt på dig och räknar minuterna-
-tills jag är tillbaka i din famn. Din tillgivne David.
...och därför jordfästa hans kropp.
Av jord är du kommen, jord skall du åter varda.
För att du skall uppväckas och få evigt liv-
-genom Herren Jesus Kristus.
-Vad är det där? -Jag har ärvt det av min farfar.
Kejsar Vilhelm hade ju ingen normal fysik.
Nej, hans förtvinade arm.
Men han älskade skytte, så de byggde om den.
De byggde inte om ett gevär. De byggde om en kanon.
Det är fusk, Hannover.
Jag inser att utanför de här murarna så sörjer landet-
-och kämpar under ett program med åtstramningar och ransoneringar-
-men vad ska man göra?
Det kan tyckas extravagant-
-men för att hålla egendomen och trakten vid liv-
-så gör vi vad vi kan i kväll för ekonomin!
Så låt oss börja med att skåla.
-Skål för vår avlidne kung. -Kungen.
-Och drottningen, hans efterträdare. -Skål för drottningen.
Och för vår generöse värd.
Och kungahuset som nu bär hans namn.
-Skål för kungahuset Mountbatten. -Skål för kungahuset Mountbatten.
Kom igen. Du klarar det. Sparka tillbaka den.
Sparka tillbaka den.
-Den bits inte. Sparka till den. -Det är Burnleys centerback.
-Spelar du fotboll med din son? -Ja, rugby.
Rugby? Glöm det. Den här verkar bara vilja drömma.
-Är det svårt för pappa? -Visa hur man gör!
Kom igen, Charles. Vi ska ge dig något att sikta mot.
-Den har surrat omkring hela morgonen. -Mellan hans byxor.
De tar väl flygfoton åt någon tidning.
Säger du det?
Jag drömde om att gå med i flygvapnet.
Men Dickie satte mig i flottan. Han sa att kontakterna var bättre.
Med tanke på hur det gick så fungerade planen.
Kom igen. Sparka till den.
Inte illa, Charles. Inte illa alls.
Nej, pappa, inte i buskarna!
Då så, Charlie. Jag ska lära dig...
Kom, då!
DROTTNINGEN
Tommy Lascelles kommer fram till mig på begravningen-
-och säger rakt ut: "Kan du tänka dig?"
Jag kommer hela vägen till det här förfärliga landet-
-förbjuden att ta med mig min egen fru för att hedra min döde bror-
-och de förvärrar en traumatisk resa genom att förnedra mig!
Tillfället verkar ju väldigt illa valt.
Det är skandal!
-Hur stort är underhållet? -10 000 om året.
Bertie och jag bestämde att jag skulle lämna landet och hålla låg profil-
-i utbyte mot en pension för resten av mitt liv, inte hans!
Nu har han knappt kallnat och Cookie stänger av kranen!
-Du vet inte om det var hon. -Klart att det var.
-Och kalla henne inte det. -Hon är fet och ser ut som en kock.
Hade de någon förklaring?
Jo, att det skulle verka okänsligt för en släkting till kungafamiljen-
-att bli belönad och leva i lyx.
"Släkting." Jag var familjens överhuvud. Jag var kung!
Nu klarar vi oss knappt. Varje dag är en kamp.
Ni lever väldigt bra, efter vad jag har hört.
Du kanske borde lära dig något av din bror.
-Han var sparsam. -Han föddes sparsam, i alla avseenden.
Den sparsamheten hade han nytta av, och han överförde den på sina döttrar.
Som spenderade 70 000 pund på renoveringen av Clarence House.
-Det var hennes man. -Hittebarnet?
-Kalla honom inte det. -Varför inte?
Jag skulle säga hans namn, om han hade ett.
Hans Kungliga Höghet, prins Ernst August av Hannover.
-Han är här. -Va?
Han ber om ursäkt för att han kommer oanmäld, men säger att det är viktigt.
Jaha. Då får ni väl visa in honom.
Kära faster, förlåt att jag stör. Jag kommer direkt från Broadlands.
Vad gjorde du där? Du jagade väl inte, dagen efter begravningen?
-Åh, min käre Ernst. -Jakten var väldigt begränsad.
Er avlidne son fanns i våra tankar hela tiden.
På kvällen samlades vi till middag.
Maten brukar vara god på Broadlands. Särskilt ankan, vill jag minnas.
-Med apelsin. -Romrussin.
-Åh, ett preussiskt recept. -Spätzlen var underbar!
-Med ost och ströbröd. -Utsökt!
-Kom till saken. -Ja.
Efter middagen började värden skryta-
-om att kungahuset ska bära hans namn.
Dumheter.
En kunglig proklamation 1917 etablerade huset Windsor.
Min make höll i det själv.
Men namnet Windsor gällde enbart de manliga avkommorna-
-inte de kvinnliga. De skulle få sina makars namn-
-vilket i det här fallet skulle bli... -Mountbatten!
Ja...
-Han fick oss att skåla för det. -Som innehöll vadå?
-Champagne. -Drack du champagne...
...dagen efter min sons begravning?
Kom in.
Jag var tvungen att träffa dig.
Kom in.
När jag kom hem i går kväll låg det här på köksbordet.
Hon har lämnat mig. Alla hennes saker är borta.
-Jag är hemskt ledsen. -Nej, det är du inte.
Nej.
Det är jag inte.
-Tänker du begära skilsmässa? -Nej, då förlorar jag mitt jobb.
-Du behåller jobbet. Det ser jag till. -Då kommer jag att vara frånskild.
Men inte den felande parten.
Jag blir en andrahandsvara och nedfläckad av en skandal.
Men du blir fri.
Att gifta om dig.
Någon gång.
Ja.
...där nere, tack.
Gud. Göm dig. Där. Gå.
-Är det här? -Ja, jag tror det.
-Nej, det är här. -Jaha.
Kom in.
-Förlåt att jag stör. Har du tid? -Javisst.
Det är det där jag vill prata om.
-Flygning? -Ja, sir.
Du är en erfaren pilot. Jag har en idé, och rätta mig om jag har fel.
Att flyga är väl den bästa känslan som finns?
-Ja, sir. -Jag menar verkligen... den bästa.
Ja, sir.
När man kommer igenom molnen till den blå himlen, rymden...
Tystnaden, den oerhörda skönheten.
Det är som kyrkan för en icke-religiös man.
Precis vad jag ville höra. Var kan jag lära mig?
White Waltham Airfield. De har en skola.
-Följer du med mig? -Javisst.
Min syster, min favoritsyster faktiskt, Cecile, dog i en flygolycka.
Det kraschade över Oostende. Hon var gravid i åttonde månaden.
Hon fick värkar under flygresan och de hittade barnet
bredvid henne i planet.
En pojke.
En ny del av uniformen, Peter.
Någon vi känner?
Jag...
Nej, det angår inte mig.
Tack, sir.
Du tycker att det är roligt, va?
Ja.
Mr Colville, Ers Majestät.
Eders Majestäter. Tommy.
Kom in, Jock. Slå dig ner.
Vi har ett stort problem som vi vill ta upp med premiärministern.
Det gäller hertigen av Edinburgh.
Jag har hört att det är er önskan-
-att ni och era barn behåller er makes efternamn, Mountbatten.
-Det stämmer. -Det vore ett stort misstag.
Mountbatten var namnet er man tog när han blev brittisk medborgare.
Hans riktiga namn, som ni inte behöver påminnas om-
-var Schleswig-Holstein- Sonderburg-Glücksburg-
-av kungahusen av Danmark och Norge och sedermera Grekland!
Jag är en gammal man.
Många har ifrågasatt min relevans, om jag fortfarande har något att erbjuda.
I det offentliga livet är svaret ja.
Att se till att drottningen är förberedd för sitt ämbete.
Rustad, redo för sin plikt.
Stora saker har uträttats för detta land under hennes drottningars styren-
-och ni ska inte bli ett undantag.
Ja, jag är drottning, men jag är kvinna också.
Och hustru...
...till en man vars stolthet och styrka var det som attraherade mig.
Jag vill leva i ett lyckat äktenskap.
Stabilitet under vårt tak kan ligga i nationens intresse.
Har ni tänkt på det?
Jag ska diskutera det med kabinettet.
Nej.
Ni ska informera kabinettet, premiärministern.
Det är den tjänst ni ska göra mig...
...i gengäld för en som jag redan gör för er.
Jag vet att ert parti vill att ni avgår och gör plats åt en yngre man.
Mr Eden.
Jag vet också att ingen kommer att ta upp er avgång-
-medan ni planerar min kröning.
Så genom att försena mitt installerande så håller ni fast vid makten.
I så fall står ni i tacksamhetsskuld.
Så om jag går med på förseningen...
...kanske ni kan stötta mig i frågan om min makes namn.
Ni kan även informera kabinettet att vi tänker bo kvar i Clarence House.
-Varför då? -Det är vårt hem.
Vi har precis renoverat det.
Buckingham Palace kan vara vår officiella residens, men vårt hem...
...vårt privata familjehem kommer att vara Clarence House.
Jaha.
Han verkade förvånad över att jag sa någonting alls.
Pappa var medgörlig, men jag vill visa vem som bestämmer.
-Absolut. Markera. -Ja. Visa var gränsen går.
-Han skulle informera kabinettet. -Bra gjort.
-Jag gjorde det för din skull. -Tack.
Tack för att ni kom.
Ingen orsak, käre Winston.
Jag pratade med kabinettet och svaret var enhälligt: Nej i båda fallen.
Hon lär inte bli nöjd, varken i fråga om namnet eller flytten till slottet.
Det är ett förfärligt ställe. Kallt och ovälkomnande-
-men det är det enda rätta, att familjen ska bo där.
Det är monarkens hem.
-Ska jag berätta det för henne? -Det vore mycket vänligt.
Det är det minsta jag kan göra. Jag har inte glömt att du försvarade mig-
-och kämpade för min skull under den där hemska perioden.
Ingen bör straffas på grund av kärlek.
Jag tror att jag talade för många i landet när jag försvarade er.
Du är mycket vänlig.
Om jag skulle hjälpa dig i den här frågan med henne-
-kanske jag får be dig om en tjänst?
Visst.
Be den unga drottningen att jag får tillbaka mitt underhåll.
Hon håller i plånboken nu.
Familjen väntar sig att jag tackar nej till affärsmöjligheter-
-samtidigt som de stoppar mitt underhåll.
10 000 pund.
Det är omöjligt att klara sig utan dem.
Att en före detta kung ska komma till mig och tigga...
Jag ska göra det.
Det finns även ett kort tillfälle före kröningen...
...då ni skulle kunna mobilisera kabinettets stöd
för det andra som har tagits ifrån mig och som fortfarande gnager i hjärtat.
Vadå?
-Min hustrus titel. -Nej, sir.
Hennes Kungliga Höghet, hon är gift med en f.d. kung.
Hon har även tre f.d. makar som fortfarande lever och andas!
Det är hennes rättighet, Winston.
Jag kräver att hon ska ha den. Jag kräver att man visar henne respekt.
-Hjälper du mig? En sista gång? -Jag har försvarat dig så många gånger.
Varje gång på min bekostnad och förgäves.
Kärleken till henne har förstört allt.
Det är kärlek, Winston.
Kärlek.
Det största här på jorden.
Hans Kungliga Höghet, hertigen av Windsor.
Ers Majestät.
Tack för att du tog emot mig.
Tack för att du kom.
Mesta tiden är vi i Paris. Vi har fått ett hus där.
Wallis tycker om att ha gäster. Hon är en bra värdinna.
Så det är alltid fullt med folk. Och så har vi hundar.
-Jaså? Vilken sort? -Mopsar.
Davy Crockett, Trooper och Disraeli.
-Varför valde ni mopsar? -De är... som barn.
-De behöver mycket kärlek. -De skäller konstigt.
-Ja. -De gläfser.
Så är de lata. De sover jämt. Och så har de mycket gaser.
-Ja. -Fast man kan ju öppna fönstren...
-Saknar du det inte? -Vadå?
Ditt hemland. Människorna här. Ditt eget kött och blod.
Det hade jag gjort om de hade accepterat min fru-
-men det gjorde de inte, så det gör jag inte.
Så du håller dig på avstånd.
Ett avstånd som påtvingades mig. De ville bli av med mig.
Som hittar på elaka smeknamn.
Shirley Temple.
Ja.
För att jag har lockigt hår?
Och brådmogenheten, och berömmelsen.
-Du smickrar mig. -Inte alls.
Vi är bättre på drottningar än kungar i vårt land. Du blir nog inget undantag.
-Jag tänker göra mitt bästa. -Det tänkte jag med.
Tydligen inte tillräckligt mycket.
Nej.
-Du bad aldrig om ursäkt. -Jag bad din far om ursäkt.
-Din mor också. Jag kan visa breven. -Jag menade inte dem, utan mig.
Dig?
Tycker du inte att jag förtjänar en ursäkt?
Tror du inte att jag hade föredragit att växa upp anonym, utanför hovet?
Att slippa bli granskad, att slippa synas.
Ett enklare liv.
Ett lyckligare liv.
Som hustru och mor.
En vanlig engelsk kvinna på landet.
Förlåt mig.
Tack.
Be min man om ursäkt nästa gång.
-Är det svårt för honom? -Lite grann.
Konstigt vore det annars.
Om jag ska lyckas...
...så behöver vi all hjälp vi kan få.
Ni är nog omgivna av folk som erbjuder sig.
Inte om de är i Paris eller New York eller var ni brukar hålla till.
Skulle du lyssna på mina råd?
Ja.
Särskilt nu när inte far är här.
Det skulle komma från hjärtat.
Eftersom jag vet, trots allt, att du verkligen bryr dig.
Ja, det gör jag.
Det finns faktiskt två frågor-
-där jag skulle vilja ge dig råd.
Det första är din makes efternamn och namnet på kungahuset.
Och den andra?
Det är något jag vill diskutera med dig. Snälla, reagera inte.
Jag vill ta flyglektioner.
Jag vet, men jag har alltid velat bli pilot-
-och jag har hittat en instruktör som är galen nog att ta mig som elev.
Peter Townsend.
-Vad är det? -Vi måste prata.
Om vadå?
De vill inte att vi behåller namnet. Mountbatten.
Vilka är "de"?
-Kabinettet. -Det har inte de med att göra.
-Jo, det har de. -Du ska ta mitt namn, det är lagen.
-Det är en sedvänja, inte lagen. -En sedvänja som alla följer.
Ska jag bli den enda mannen i landet vars fru inte tar mannens namn?
Du kan inte göra så mot Dickie. Du vet hur viktigt det är för honom.
Jag har lovat honom att det blir Mountbatten.
Det var ett misstag. Så är det inte.
Namnet måste bli Windsor. För stabilitetens skull.
Det kommer mer.
-Clarence House... -Vårt hem. Vad är det med det?
Vi måste flytta. Den brittiska monarkens hem är Buckingham Palace.
Enligt vem?
Mig.
-Jag trodde att du hatade det stället. -Det gör jag. Det gör vi allihop.
-Så varför går du med på det? -Det är allas råd.
Det är bara ett råd. Man behöver inte följa det.
När det kommer från regeringen så gör man det.
Vad är det här för äktenskap? Vad är det för en familj?
Du har tagit min karriär ifrån mig, och mitt hem och mitt namn.
Jag trodde att vi gjorde det här tillsammans.
Välkommen hem.
Mina lorder...
Härmed förklarar jag min vilja och önskan-
-att jag och mina barn ska tituleras och gå under namnet-
-huset och familjen Windsor.
Och att mina avkommor, förutom kvinnliga avkommor-
-och deras avkommor ska bära namnet Windsor.