EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
- Lord Porchester. - Denne vej.
For enden af baren.
Hej, Porchey.
- Du fandt herhen? - Det gjorde taxichaufføren.
Selvfølgelig.
Lord Porchester.
Er det her sted en smule fjollet?
Mine to største aversioner: Fornemme middage og centrum.
Jeg tænkte bare, at stedet egnede sig, -
- hvis man havde et særligt spørgsmål at stille.
Gid, jeg var poet og ikke hesteopdrætter.
Vil du gifte dig med mig?
Åh, Porchey.
- Det lyder som et "nej". - Det er ikke et "nej".
Nej, nej.
- Tolv nej'er. - Det vil jeg gerne.
På en betingelse.
At du ikke stadig har følelser for hende.
Hvem?
Nå... Hende.
Jeg ved, hvor tætte I var, og hvor tætte jeres familier er.
Det er sandt. Hun og jeg er tætte.
Jeg stod hendes far og søster nær.
Vore familier er tætte.
På mange måder havde det været et godt match.
- Perfekt match. - Det benægter jeg ikke.
Bortset fra, at det aldrig lå i kortene.
For hende fandtes kun Philip.
Og for dig?
Kun dig.
Elizabeth?
SNIGMORDERE
Du har ret, Jock. Det siger jeg til ham. Tak.
Han bliver henrykt. Farvel.
Vinder du?
Nej, der var et kort, fængslende øjeblik, -
- hvor jeg troede, at det skulle være. Jeg ville give dødsstødet.
Men et forkert strøg med penslen, og så var det væk igen.
Jeg talte med Jock om din 80-års-fødselsdag.
Mind mig ikke om det.
Da den falder på samme dag som parlamentets åbning, -
- kombinerer de begivenhederne -
- og holder en reception i din ære i den store sal.
Dejligt.
Og det bliver Graham Sutherland.
- Hvem? - Maleren.
- Som skal male dit portræt. - Portræt?
Det officielle portræt, som begge huse har bestilt. Det er din gave.
Sutherland? Jeg har aldrig hørt om ham.
Han har lidt af et ry. Han er modernist.
Kan jeg stole på en modernist med et engelsk navn?
Giv mig en tysk modernist. Eller en italiener.
De måtte jo starte på en frisk.
Hvorfor skulle en englænder forandre sig?
Skønt at være hjemme igen efter så lang tid.
Kirurgen, der opererede mig, fortalte i går, at alt var i orden.
Jeg skal bruge lidt tid til at komme mig helt og tage lidt på, -
- men der er intet at bekymre sig om.
Som sagt, det er skønt at være hjemme igen -
- og jeg ser frem til at være tilbage på arbejde snarligt.
Tak.
- Hallo? - Porchey? Jeg forstyrrer vel ikke.
- Du godeste. - Forstyrrer jeg?
- Nej. - Godt.
Det er Aureole. Vi begår en fejl.
- Vi bør tage føringen fra start. - Jeg tror, du tager fejl.
Men han er ikke god til at indhente.
Det har vi prøvet mod Darius før. Og Darius vandt.
Det var Guineas-løbet, som er 1,6 km.
Det her er King George-løbet. 2,4 km.
Hvad hvis han skaber sig inden løbet?
Det gør han altid. Sådan er han bare.
Du virker ikke bekymret.
Ellers noget?
Må jeg bare sige det en sidste gang?
Jeg synes, vi bør starte hurtigt og holde farten.
- Noteret. - Jeg har af og til ret, ved du nok.
Du sagde selv, jeg havde gode instinkter.
Det har du. Og det fortryder jeg måske en dag.
- Det og mange andre ting. - Du godeste... Såsom?
Godnat.
Hr. Sutherland, premierministeren.
Godmorgen.
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Goddag. Det er en ære. - Nej. Æren er min.
Hvor skal jeg være?
Nå, begår vi os i smiger eller virkelighed?
Vil De male mig som en kerub eller bulldog?
Der må være mange hr. Churchill'er.
Det er der.
Mens De leder efter ham, -
- kan jeg sige, at De ikke behøver være for nøjagtig.
- Nøjagtighed er sandheden. - Til nøjagtighed har vi kameraet.
At male er en højere kunstart. Jeg maler selv en smule.
Det ved jeg.
Jeg lader aldrig nøjagtighed stå i vejen for sandheden.
Ser jeg et tiltalende landskab og ville ønske, fabrikken ikke lå i baggrunden, -
- udelader jeg fabrikken.
Hr. Sutherland, sig mig... Hvad er Deres proces?
Først tager jeg fotografier.
De er en reference, når jeg er i atelieret.
Så tegner jeg trækulsskitser, studerer hoved og hænder, -
- og så bearbejder jeg skitserne.
Selve malerarbejdet bliver gjort i mit atelier derhjemme.
- Må jeg bruge den? - Gerne.
Hvilken stilling tænker De på?
Siddende.
Jeg kunne prøve at stå. Det virker måske mere imponerende. Dynamisk.
Og kan få mig til at se yngre ud.
Skulle maleriet ikke hylde Deres alder?
Fire snese år, Winston.
- Siddende virker mere senatorisk. - Senatorisk.
Sikke noget vås.
Jeg er enig.
Cigar eller ikke cigar?
Ingen cigar.
- Kåbe eller ingen kåbe? - Ikke noget stads.
Ingen grandiositet.
Blot klædt som en parlamentariker.
Hvor prosaisk.
- Ham kunne jeg godt lide. - Det så jeg.
Du rødmede som en lille pige.
- Han er da ganske betagende. - Betagende?
Høj og flot, mørk. Minder lidt om Heathcliff.
Han vil have fuldstændig kontrol.
Det ville enhver god kunstner kræve.
- Du vil ikke have en rygklapper. - Jo.
Nej. Det var desuden tydeligt, at han er en beundrer.
Vær ikke fjollet. Man kunne lugte socialismen på ham.
Selv socialisterne anerkender, du reddede landet.
Kun modvilligt.
Jeg har en kones beskyttende instinkt, og ham her er ingen snigmorder.
Det er Aureole. Dronningens hest efterfulgt af...
Er han ikke pragtfuld?
Er han ikke klog?
Du var helt... Nej.
Vandt han?
Du havde ret.
- Han er så klog. - Ja.
- Sikken vinder. - Sikken vinder.
Dygtig dreng.
Jeg husker opkaldet fra din far, -
- da han blev født. Efterkommer af Hyperion og Angelola.
Vi gav ham hans første mælk. Husker du?
Alle troede, at hans storebror ville blive stjernen.
Din kloge far troede altid på ham her.
- Det er underhunden. - Og han støttede ham.
- Og en underhund blev en stjerne. - Og hans yndlingshest.
Hvad skal der så ske med vor vinder?
Vi har fået en invitation til Laurel International.
- Amerika? - Ja. I næste måned.
Hvor gammel er han? Fire? Han er allerede på den gamle side.
- Spurgte du om min mening... - Derfor bad jeg dig komme i dag.
Mit ærlige råd er, at jeg ville overveje at pensionere ham.
Når han er på toppen.
Den bedste mellemdistance-hest i Europa med en skyhøj kursværdi.
Lad ham tjene penge som avlshingst.
Overraskende, at du afslår muligheden for at rejse til Amerika.
Hvorfor?
Kommer din kæreste ikke derfra?
- Forlovede. - Forlovede. Jamen dog.
Hvem er hun? Hun har vel penge? Til staldene.
- Hun er en Portsmouth. - Så ingen penge.
Lidt penge. Men vild med heste. Det skal hun næsten være.
Du ville billige det. Tror jeg.
- Må jeg møde hende? - Hvis du lover ikke at skræmme hende.
- Skræmme hende? - Du er dronningen.
- Kun noget af tiden. - Hele tiden.
Det gør dig skræmmende. Og hun har hørt meget om dig.
- Fra hvem? - Fra mig. Noget af det var også sødt.
Nå... Den, du lod slippe væk.
- Hvad? - Han har altid været vild med dig.
Porchey? Det er det rene vrøvl.
Det sagde han selv. En aften, hvor han var beruset.
Det tæller ikke.
Når en mand har drukket, kommer sandheden frem.
Nej, så kommer al vrøvlet frem. Vi har bare fælles interesser.
Heste er din lidenskab.
- En lidenskab, din mand ikke deler. - Han har andre lidenskaber.
Det hører jeg.
- Sir. - Godmorgen.
Udenrigsministeren er her. Skal jeg vise ham ind?
Nej.
Ikke her.
Beklager ventetiden.
Rammende som altid.
Sådan mente jeg det ikke.
- Der er hæslighed i luften, Anthony. - Jeg har intet skønt at sige.
Så sig, hvad du vil. Kom med din hæslighed og gå.
Jeg har vigtigere ting for.
Udmærket.
På et tidspunkt -
- må enhver leder spørge sig selv, om han ved at blive i embedet -
- giver til landet eller tager fra det. Hjælper eller skader det.
Og jeg mener, at i nogen tid nu -
- har du taget og gjort skade.
Derfor kommer jeg til dig på vegne af partiet og landet -
- for sidste gang, Winston,
- for at bede dig træde tilbage. - Det gør jeg, når tiden er inde.
Det var den for ni år siden, da vi tabte valget.
Siden har jeg gjort det godt igen ved at vinde det sidste valg.
Det valg vandt jeg for os, Winston!
Folk stemte på de konservative i forventningen om, -
- at du ville vige tilbage for mig.
De stemte på os, fordi de ikke kunne klare socialismen.
Inflationen er ude af kontrol.
Og for hver en fejlbedømmelse, for hver en fejlberegning, -
- for hver en ytring fra dig vokser lysten til at gå til venstre.
Forsigtig, Anthony.
For meget ophidselse er ikke godt så hurtigt efter en operation.
Talt som en mand, der for kun to måneder siden var så godt som død.
- Så er vi to. - Jeg er kommet mig.
Ikke så vidt jeg har hørt. Du er en skygge af dit tidligere jeg.
Når du går, rasler pillerne inde i dig.
Jeg har noget, du aldrig vil se igen.
- En ren sundhedsattest. - Det samme sagde Stalin.
Han døde krybende på gulvet.
Hr. Sutherland er her.
- Goddag Anthony. - Anthony var på vej ud.
Goddag Clemmie.
Ja, jeg... var på vej ud.
- Her er vi. - Godmorgen.
- Min kone, Kathleen.
Hun assisterer mig af og til. Det gør vel ikke noget?
Kig herhen.
- Hvad bruger De? - En blyant.
Hvilken slags?
4B eller 6B. Jeg er ikke sikker.
Det er en 6B.
- Og hvilket papir? - Skitsepapir.
Jeg foretrækker bomuld, koldpresset, ribbede kanter.
Limet med gelatine.
Hvor mange malerier færdiggør Deres mand på et år, fru Sutherland?
Tre eller fire.
Vil De gætte, hvor mange jeg når?
- Ti? 15? - 60!
Men jeg gør det kun på hobbyplan. En entusiast.
Ikke en stor kunstner som Deres mand.
Der giver sig god tid.
Kig her.
Jeg har læst lidt om Dem, hr. Sutherland, efter vores sidste møde.
- Jaså? - Ja. Ganske interessant.
Fra hvad jeg læste, er portrættering ret nyt for Dem.
Ingen starter med at ville være portrættør.
Men i jagten på Deres metier har De prøvet lidt af hvert.
Det er sandt. Jeg begyndte at male ganske sent.
Nu hvor De har fundet det, opgiver De det aldrig?
Ja, jeg forstår.
Hvordan ser det ud, fru Sutherland?
Der er sandhed i det.
- Må jeg få et kig? - Nej.
Hvorfor ikke? Jeg kunne give Dem råd.
Jeg kender det her ansigt bedre, end De gør.
Har De malet nakken for tyk, kan jeg sige det.
Generelt har folk meget lidt forståelse for, hvem de er.
Man må se bort fra så meget ved sig selv for at overleve.
Er det Deres ansvar at få alt det ud i det åbne?
Ja. Det gode og det slemme.
Bare koncentrér Dem om det gode, og så ordner alt sig.
De maler ikke kun mig, ved De nok.
De maler premierministeren af Storbritannien -
- og alt, hvad det embede repræsenterer.
Demokrati. Frihed.
De højeste idealer af regering og lederskab. Bare husk det.
- Ja? - Lord Porchester, Deres Majestæt.
- Tak. - Der omstilles.
- Porchey? - Sikket besvær.
- Hvilket? - At komme igennem til dig.
Jeg ringede lige efter kl. 09. Nu er det middag.
Overdriv nu ikke. Men jeg ved, det er frustrerende.
- Kom med det. - Du bad mig om tal i forhold til Aureole.
Selvom jeg har taldysleksi, det løber i familien, som den høje pande, -
- har jeg nogle tal, som kan lette din beslutning.
I sin tid som væddeløbshest har Aureole tjent lige over 40.000 pund.
Du godeste.
Men blev han avlshingst, kunne han tjene meget mere.
Han er en vinder med førsteklasses stamtavle.
Det kan gøres på Wolferton Stud for store summer.
Så er det besluttet.
Godt.
Og imens hører jeg, om du kan få en direkte linje.
- Til dig? - Ja, til mig. Hvorfor?
Ville du tale med andre her?
- Nej. - Godt.
Hvad er "store summer?" Jeg vil have tal.
- Fire hundrede. - Per tur? Per skud?
Jeg prøver at finde et mindre malende udtryk for...
- Et knald. - Bedækning.
- Bedækning? - Ja, det er den korrekte term for...
- Et hesteknald? - Ja.
Hvad kan man tjene på et år?
På et enkelt år kan Aureole bedække 40 hopper.
- Og tjene omkring 16.000 pund. - Godt for ham.
Som avlshingst kan han måske avle 500-600 føl -
- og tjene over 200.000 pund til mig.
En hel generation af afkom.
- Ja. - Far til alle føl i vores stald.
Og andre stalde, der har råd.
Ja.
Så med tiden ville alle heste derude kunne være beslægtede med Aureole.
- Ja, det går jeg ud fra. - Som den gamle Carnarvon.
- Hvem? - Din ven Porcheys far.
- Porchey? - Nej, hans far, som jeg sagde.
- De bliver begge kaldt Porchey. - Var det ikke rygtet?
- Hvilket rygte? - At han havde så mange affærer.
En hel generation britiske aristokrater var i familie med ham.
En uægte "Porchey" i alle store huse i landet.
Høje pander overalt.
- Og taldysleksi. - Hvad?
- Ikke noget. - Hvad?
Ikke noget.
Michael!
Kære dreng.
- Godnat. - Godnat.
Lad mig se på dig.
- Strålende. - Skal vi?
Kom så. Du ser dejlig ud.
- Hvordan har han det? - Nogenlunde.
Godmorgen.
- Ingen kone denne gang? - Nej.
Jeg bad hende blive hjemme.
Eftersom det her er vores sidste møde, skulle vi være alene.
- Fortrinsvis i stilhed. - Ja. Jeg skal nok opføre mig pænt.
Jeg forstår behovet for koncentration.
At male et billede er som at udkæmpe et slag. Et blodigt slag.
En gladiatorkamp til døden. Kunstneren enten vinder eller taber.
- Vinder De? - Det håber jeg.
Vil jeg kunne lide det?
Det er måske for meget at bede om.
Men jeg finder trøst i, at Deres egne værker er så ærlige og afslørende.
Tak for komplimenten.
Henviser De til nogle bestemte værker?
Jeg tænkte på guldfiskedammen her på Chartwell.
- Dammen? Det er bare en dam. - Det er meget mere end det.
Vist af det faktum, at De er vendt tilbage igen og igen.
- Mere end 20 gange. - Fordi det er en teknisk udfordring.
- Det undslipper mig. - De undslipper måske Dem selv.
Derfor er det mere afslørende end et selvportræt.
Det er noget vrøvl. Det er vandet, lyset.
Snyd og bedrag. Fiskene under overfladen.
Alle værker er ubevidst afslørende, og det er især tydeligt i Deres dam.
Under roen og elegancen og det legende lys på overfladen, -
- så jeg ærlighed og smerte. Frygtelig smerte.
Alene indramningen antydede, at De ville have os -
- til at se noget under alle de afdæmpede farver, dybt nede i vandet.
Stor fortvivlelse. At måtte gemme sig som et søuhyre.
- Så De alt det? - Ja, jeg gjorde.
Det siger måske mere om Dem end om mig.
Måske.
Må jeg spørge om noget, hr. Sutherland?
Det er angående et af Deres malerier. Det, De kalder "Pastoral".
Med alt det knortede og krogede træ.
De store grimme sorte pletter.
Jeg så noget ondsindet i det. Hvor kom det fra?
Det er meget indsigtsfuldt. Det var en meget mørk periode. Min...
Min søn, John, gik bort, kun to måneder gammel.
Du milde. Det er jeg ked af.
Tak.
- De har fem, ikke? - Fire.
Marigold var den femte.
Hun forlod os i en alder af to og ni måneder. Blodforgiftning.
Jeg beklager. Det anede jeg ikke.
Vi valgte navnet Marigold på grund af hendes vidunderlige gyldne krøller.
En yderst usædvanlig farve.
Beklageligt, men måske også heldigt nok -
- var jeg ikke til stede, da hun døde.
Da jeg kom hjem, brølede Clemmie -
- som et såret dyr.
Vi købte Chartwell et år efter Marigolds død.
Der fik jeg anlagt -
- dammen.
Her.
Tak.
Nå... Tak.
Det var en fornøjelse.
Jeg glæder mig til at se det.
- Goddag. - Goddag.
- Skal vi? - Ja.
Da det jo er Aureoles debut, har jeg tre hopper.
Et tvunget stævnemøde bliver sjældent udbytterigt.
For at få det perfekte føl må man vente på den perfekte parring.
Skal vi?
- Mød Neocracy. - Aga Khans hest.
Nemlig. Pensioneret med mange sejre.
Og et herligt sind.
- Jeg frygter, at hun måske er for... - Sky?
Hvis vi lod det op til de to, ville der aldrig ske noget.
Derfor har jeg også Turkish Blood.
Som du ser, et helt andet sind.
Stærk og har en god resultatliste.
Vi ville parre det bedste med det bedste.
Jeg fornemmer et "men".
Din Aureole er vist en lidt følsom hest.
Han må helst ikke føle sig intimideret foran en fyrig kriger som denne.
Hvor betænksomt.
Derfor har jeg en god fornemmelse om tredje kandidat.
Kig på Temple Bar.
En fuldblodshoppe med mange sejre bag sig.
Hun er måske lidt ung. Kun tre.
Det gør da intet?
- Hun er straks engageret. - Hende her synes jeg godt om.
Følelsen er vist gensidig.
Du er dejlig.
Telegrammer har strømmet ind til Downing Street i dag -
- for at ønske sir Churchill tillykke med fødselsdagen -
- i dag, den 30. november.
De kommer fra hele verden. Fra statsoverhoveder...
Tillykke med fødselsdagen, min kære gamle mand.
Vi siger tillykke til Dem
Vi siger tillykke, Kære hr. premierminister
Vi siger tillykke til Dem
For han er en af vor egne For han er en af vor egne
Ja, ham kan vi alle lide
- Er det nu? - Ja.
Fint.
- Sid ned, Michael. - Tak.
Westminster Hall, et stille vidne til næsten 1.000 års historie, -
- var stedet for sir Winstons fødselsdag.
Jeg er dybt beæret over at være her i dag.
Ingen politiker har nogensinde fået sådan en ære før.
Og jeg er yderst taknemmelig.
Jeg er dog klar over, -
- at efter at have tjent mit land -
- i 54 af mine 80 år, -
- er "resignation" -
- et ord, der hænger i luften.
Og det her er den perfekte lejlighed til det, -
- og scenen er klar, og publikum er samlet, -
- alle klar til en storslået afsked.
Der er blot et problem. Skuespilleren har glemt sine replikker.
Og i stedet for at træde ned giver han et ekstranummer.
Han leger med dem alle.
Når ens politiske kolleger er så venlige -
- at give en et portræt malet af en ambitiøs modernist, -
- må man spørge sig selv: "Er det en gave eller en forbandelse?"
Hr. Sutherland, kunstneren, og jeg -
- talte en hel del under vores møder.
Jeg mindede ham om, hvad der stod på spil.
At hans portræt ikke kun var af mig, -
- men af det embede, jeg repræsenterer.
Faktisk af hele vores regeringssystem.
Så endelig kan jeg nu afsløre dette maleri.
Et stort og patriotisk moderne kunstværk.
Hvad gør De her?
De forkastede maleriet.
- Ja. - Af hvilke årsager?
Det er ikke et maleri. Det er en ydmygelse.
"Hvordan skal jeg male ham? Siddende på en stol, mens han besørger."
"Et knækket, jammerligt væsen, der presser og presser."
- Sådan bliver det ikke set. - Det er sådan, det er.
- Og jeg vil ikke acceptere det. - De bør ikke forkaste det.
Det blev bestilt af medlemmer af de to huse som et tegn på respekt.
De burde have bestilt en respektfuld kunstner -
- i stedet for en Judas med sin blodtørstige pensel.
Se dog på det. Det er et forræderi af venskab.
Et upatriotisk, svigefuldt, kujonagtigt angreb af det individualistiske venstre.
- Angående venskabet... - Der er intet.
Jeg tog imod opgaven, fordi jeg beundrede Dem, -
- og gennem forløbet voksede min beundring.
Maler De alle, De beundrer, som monstre?
Det er ikke hævngerrigt. Det er kunst. Det er ikke personligt.
De er en fortabt sjæl.
En narcissist uden retning.
Tænk Dem om. Overreager ikke. Giv det tid.
Jeg viste Deres kone skitserne.
- Hun nævnte, hvor nøjagtige de var. - Det er pointen.
Det er ikke et sandfærdigt billede af mig.
- Jo. - Nej. Det er ondskabsfuldt.
Alderdom er ondskabsfuld.
Med den kommer forfald.
Og De ser svaghed, for der er svaghed.
Det kan jeg ikke gøre for.
Og jeg nægter at skjule og forklæde, hvad jeg ser.
Hvis De kæmper med noget, så er det ikke med mig...
Men Deres egen blindhed.
De bør gå.
Han har ret.
- Hvad? - Jeg er den mand i maleriet.
Ynkelig og i opløsning.
- Jeg kan ikke fortsætte. - Det har du sagt før.
Denne gang mener jeg det. Jeg er træt.
Har du fået nok?
Ja, min kære.
Denne gang har jeg.
Godt.
Jeg vidste det jo godt.
Og skal jeg være ærlig, har der været et eller to øjeblikke, -
- hvor jeg håbede på det.
Bedt om det uden tvivl.
Du har været en utrolig tjener for dit land.
- Tak. - Nej, Winston, på vegne af os alle...
Tak.
- Og du ønsker, at hr. Eden tager over? - Ja.
Det vil gøre ham glad.
I en dag eller to holder han måske op med at bande over mig.
Så bliver han overvældet af et job, hvor ingen mand kan lykkes, -
- og bander over mig igen for at overlade det til ham.
Fortæl ham ikke det, inden han begynder.
Nej.
Nå...
Er det vor sidste audiens?
Ja.
Hvordan skal jeg klare mig uden dig?
Helt fint.
Jeg har ikke mere at lære Dem. Derfor er det på tide, at jeg går af.
Deres Majestæt.
Stop.
Omdøbe London Airport?
Jeg vil have noget mere personligt til Winston.
Hvad med en middag?
- Her? Eller Buckingham Palace? - Nej, der.
- Downing Street? - Ja.
Det ville være en kompliment. Du og Philip spiser middag der.
Jeg spørger Philip.
- Nej, du siger det til Philip. - Mor.
Middag? Downing Street? Hvorfor ikke?
Ser hun godt ud?
Hvis jeg var en hingst, ville jeg så have hende?
Tiltrækning handler mere om lugte end udseende.
- Jamen lugter hun så godt? - Det får vi se.
Kom så.
Ligesom os, da jeg bejlede til dig.
- Forsigtigt. - Ti nu stille.
- Ja. Sådan der. - Godt.
Godt.
- Få hende til at stå stille. - Rolig.
Jamen dog.
Ned.
- Ja, sådan der. - Dygtig pige.
God dreng.
Er det alt?
Totusind guineas for det?
Så længe det bærer frugt, gør det ikke mig noget.
Godt klaret, Porchey.
Ja, bestemt. Godt klaret, Porchey.
Han har fået en direkte linje.
- Hvem? - Porchey.
Så han kan ringe direkte.
Jeg prøvede at få en til Mike og fik afslag.
- Ja. - Da han ikke var et familiemedlem.
- Porchey er som familie. - Er han?
Ja. En del af inventaret.
Så længe du ikke sætter dig på ham.
- Det gik vist godt. - Ja, ikke?
Alt i orden?
- Vær sød at gå, tak. - Javel.
Jeg har intet at skjule for dig. Intet.
Porchey er en ven.
Ja, nogle havde foretrukket, at jeg havde giftet mig med ham.
Ægteskab med ham havde måske været lettere.
Det ville måske fungere bedre end vores.
Men til alles fortrydelse og frustration har jeg kun elsket dig.
Kan du se mig i øjnene og sige det samme?
Kan du?
Og nu Hendes Majestæt, dronningen.
Mine lorder, damer og herrer. Kære Winston og lady Churchill.
Min tiltro til sir Anthony er fuldstændig.
Jeg ved, han vil føre landet til store bedrifter, -
- men det ville være nytteløst at foregive, at han eller nogen efterfølger, -
- som en dag overtager embedet, -
- kan tage pladsen som min første premierminister.
Ham, min mand og jeg skylder så meget.
Og hvis vejledning, i mine tidlige år som monark, -
- jeg altid vil være dybt taknemmelig for.
Hørt, hørt.
Jeg vil altid huske dig for din storsindethed -
- og dit konstante mod.
Og for din uudtømmelige humoristiske sans -
- forankret i din uforlignelige beherskelse af det engelske sprog.
Jeg finder trøst i det faktum, at når jeg mister min første vejleder, -
- får jeg en vis rådgiver, -
- som jeg vil søge hjælp og støtte hos i de kommende dage.
- Må der komme mange af dem. - Hørt, hørt.
GRAHAM SUTHERLANDS PORTRÆT AF WINSTON CHURCHILL
ANSES FOR AT VÆRE ET TABT MESTERVÆRK
SOM PENSIONIST REJSTE CHURCHILL
OFTE TIL DEN FRANSKE RIVIERAS RO
HAN HOLDT ALDRIG OP MED AT MALE DAMMEN
Undertekster oversat af: Anna Rask